Det är en välbekant sak, att leddjuren i 

 sin allmänna kroppsbyggnad så väsentligt 

 afvika från alla andra djur, att de med skäl 

 kunna anses såsom en af djurrikets egen- 

 domligaste och från de öfriga mest diver- 

 gerande grenar. Skarpast framträder må- 

 hända denna skilnad, då de jemföras med 

 ryggradsdjuren. I organismens allmänna 

 utveckling, som bäst kännetecknas genom 

 arbetsfördelningen, i rörelseförmågans 

 mångsidighet och fulländning samt i sin- 

 nesorganernas utbildning kunna åtminsto- 

 ne de högre leddjuren utan svårighet täfla 

 med de flesta af ryggradsdjuren, ja, till och 

 med ställas högre än de lägre bland dessa. 

 Ehuru det mål, till hvilket leddjur och 

 ryggradsdjur kommit, åtminstone vid en 

 mera ytlig jemförelse synes vara likartadt, 

 har det nåtts på alldeles skilda vägar och 

 med fullständigt olika medel. Med afseen- 

 de på organens uppkomst och inbördes an- 

 ordning samt hvarje organs egen byggnad, 

 afvika nemligen leddjuren så grundväsen t- 

 ligfc från ryggradsdjuren, att det ej kan blif- 

 va tal om att förklara något af leddjurens 

 organ såsom homologt med något af rygg- 

 radsdjurens. 



