38 G. O. Sårs. 



forgrenet Pigmentplet, og paa Hannens Kjønsvedhæng sees en 

 lignende skjøndt mere iiregelmæssig Pigmentansamling (se Tab. 

 13, Fig. 1 & 5). 



Kropsformen er (se Tab. 11) usædvanlig slank og zirlig, 

 og nærværende Art overgaar i denne Henseende aUe øvrige 

 bekjendte Mysider. Navnlig er Forkroppen udmærket ved sin 

 overordentlige Tyndhed, hvorved det bele Legeme faar en næsten 

 lineær Form. 



Rygskjoldet er meget lidet ud viklet og lader bagtil ikke 

 blot de 2 bågeste, men ogsaa en Del af 3die Forkropssegment 

 ubedækket. Det afsmalnes stærkt fortil, saa at det, ovenfra 

 seet (Fig. 1) i sin forreste Del endog er smalere end Bag- 

 kroppen. Dets frie Sidekanter vise (se Fig. 2 og Tab. 13, Fig. 

 1) det anomale, at de ikke, som sædvanligt, dække den øverste 

 Ende af Mandiblernes Corpus, men bøie sig om samme, saa at 

 Mandiblerne træde frit frem til hver Side af Rygskjoldet som 

 et knudeformigt Fremspring. Panderanden danner oventil et 

 bredt stumpvinklet Fremspring, der i Form af en triangulær 

 Plade træder frem meUem Roden af Øinene, og viser til hver 

 Side af denne en tornformig for tilrettet Fortsats. 



Øinene vise en i denne Gruppe ganske usædvanlig smal og 

 langstrakt Form, og det var væsentlig denne Charakter, som 

 ledede Van Beneden til at henføre denne Mysideform til den 

 Thompsonske Slægt Podopsis, med hvilken den dog, som alle- 

 rede bemærket, forøvrigt har meget lidet tilfælles. Deres 

 Længde er omtrent lig med Tredieparten af hele Forkroppen 

 og kun den alleryderste, noget udvidede Ende danner den 

 egentlige pigmenterede og facetterede Øieglob, som altsaa sidder 

 paa Enden af en overordentlig lang cylindrisk, eller smalt tub- 

 formig Stilk. De ere ved Basis . adskilte ved et bredt Mellem- 

 rum og synes derfor at udgaa fra selve Siderne af Forkroppens 

 Ende. I normal Tilstand ere de rettede mere eller mindre lige 

 ud til Siderne, saa at det kuldsorte Øiepigment viser sig i be- 



