22 (i. O. Sara. 



Rygskjoldets forreste Rand danner oventil et kun svagt 

 Fremspring mellem Roden afØinene; under dette bemærkes en 

 tydelig og temmelig lang Frontaltom. 



Øinene ere forholdsvis meget store, pæreformige, eller med 

 stærkt opsvulmet ydre Del, og rage til hver Side ikke ube- 

 tydeligt ud over Rygskjoldets Sidekanter; den pigmenterede Del 

 indtager ovenfra seet omtrent Halvparten af Øiet. 



Be øvre Antenners Skaft (Tab. 4, Fig. 1) er noget kortere 

 end Øinene; 2det Led er usædvanlig kort og meget skjævt 

 afskaaret i Enden; Iste Led er noget længere end de 2 øvrige 

 tilsammen. Svøbeme vise omtrent samme Længdeforhold som 

 hos foregaaende Åxt. 



De nedre Antenners Blad (Fig. 2) er næsten dobbelt saa 

 langt som de øxre Antenners Skaft og af en meget charac- 

 teristisk smalt rhombisk Form, mere end 4 Gange saa langt 

 .som bredt, og i Enden saa overordentlig skjævt afskaaret, at 

 den tornformige Fortsats, hvormed den ydre glatte Rand af 

 Bladet ender, kommer at ligge næsten ligelangt fra Spidsen af 

 Bladet som fra Basis af samme. Den foran denne Torn frem- 

 skydende Del af Bladet er smalt tungeformig og dens yderste 

 Spids er som sædvanlig ved en tydeKg Sutur skilt fra det 

 øvrige Blad som et særskilt lidet Endeled. En meget lignende 

 Form af disse Antenners Blad finde vi igjen hos den nordiske 

 Art, M. ornata. 



Af Munddelene viser 2det Par Kjæver (Fig. 3) den For- 

 skjel fra samme hos foregaaende Art; atEndeleddet i den ydre 

 Kant foruden en Del Børster er bevæbnet med et temmelig 

 betydeligt Antal korte Torner. De ere dog hverken saa tal- 

 rige eller vise den regelmæssige Anordning som hos den nor- 

 diske M. ornata. 



Fødderne (Fig. 4) ere alle omtrent af ens Længde og af 

 temmelig spinkel Bygning. Endedelen eller Tarsen er stærkt 

 forlænget og delt i 6 tydeKge Led ; Endekloen er tydelig, skjøndt 

 tynd og børsteformig. 



