18 G. 0. Sårs. 



skyder sig med Vs af Bladets Længde foran det ydre, hvor 

 den før omtalte Torn har sin Plads. Langs hele den indre 

 Rand og Enden er til særegne Afsatser fæstet en B,ad af om- 

 kring 40 lange Fjærbørster. 



Munddelene vise idethele den for Slægten sædvanlige Byg- 

 ning. Der er kun at bemærke følgende: 



2det Par Kjæver (Fig. 3) har Endeleddet af skjævt oval 

 Form med den ydre Rand besat med 7 — 8 cilierede Børster, 

 hvorimod ingen Torner findes her, saaledes som Tilfældet er 

 med visse andre Arter af Slægten. Den ydre Plade, eller 

 Viften, er liden, af triangulær Form og' forsjTiet med omkring 

 12 Fjærbørster. 



Iste Par Kjævefødder (Fig, 4) har de • 3 basale Led indad 

 udvidede til store triangulære Fortsatser besatte laugs Kanterne 

 med stærke Børster; den membranøse Vifte er temmelig stor og 

 af bredt lancetdannet Form. 



Fødderne (Fig. 5 & 9) vise hos denne Art det eiendom- 

 melige, at de aftage stærkt i Længde bagtil, saa at de 2 bågeste 

 Par (Fig. 9) neppe ere halvt saa lange som det forreste og faa 

 et ganske rudimentært Udseende. Den ydre Del af Foden, 

 den saakaldte Tarsus er omtrent af samme Længde som det 

 foregaaende Afsnit (Tibia) og delt i 4 Led, hvoraf det Iste er 

 ganske kort og stærkt opsvulmet samt besat med stive i alle 

 Retninger divergerende Børster. Endekloen (Dactylus) er tydelig 

 paa de forreste Fodpar (Fig. 5), medens den paa de 2 bagerste 

 Par (Fig. 9) er rudimentær. 



Det midterste Halevedhæng (Fig. 6) danner en tem- 

 melig stor langstrakt 4-kantet Plade, omtrent af samme 

 Længde som sidste Bagkropssegment, med den største Brede, 

 der ligger ved Basis, omtrent halvt saa stor som Længden. 

 Sidekanterne, der kun ere ganske svagt bugtede, ere bevæb- 

 nede med korte, temmeligt spredt staaende Torner (omkring 14 

 paa hver Side), og Enden viser et temmelig kort vinkelformigt 

 Indsnit, der indtager omtrent V^ af Pladens Længde. De ved 



