€8 G. 0. Sårs. 



overens med det for Mysiderne typiske Forhold, men vise dog 

 adskillige Eiendommeligheder. 



Overlæben (se Fig. 3) er af høi hjelmdannet Form og gaar 

 fortil ud i en laug dolkformig Spids. 



JJnclerlæben (ibid) viser som sædvanligt Formen af 2 ved Ba- 

 sis med hinanden forbundne afrundede Lober. 



Kindhakkerne (ibid) ere vel udviklede med stærkt convext, 

 næsten under en ret Vinkel bøiet Corpus. Deres indre øxefor- 

 migt udvidede Ender (Fig. 4) skille sig fra samme hos andre 

 Mysider derved, at de mellem det forreste tandede Parti og 

 Tyggeknuden ialmindelighed fæstede Børster eller Torner her 

 ganske mangle, idet der i deres Sted kun findes en tilrundet 

 Knude. Palpen (se Fig. 3) er af usædvanlig spinkel Form og 

 betydelig længere end Kindbakkernes Corpus ; dens sidste Led 

 er særdeles smalt og næsten af samme Længde som det fore- 

 gaaende ; begge ere i Kanterne besatte med lange tynde Børster. 



Iste Par Kjæver (Fig. 5) viser den for Familien typiske 

 Bygning. 



2det Par Kjæver (Fig. 6) mangler den hos Sl. Mysis ved 

 Basis staaende tætte Kreds af kamformigt ordnede Børster, i 

 hvis Sted kun bemærkes 3 korte Fj:\3rboroter. Endeleddet er 

 af usædvanlig smal Form og har den j^dra Rand nøgeu. Viften 

 er stærkt udviklet og ved en Afsats ligesom delt i 2 Segmen- 

 ter; langs den ydre Kant staa 13 stærke Fjærbørster, hvoraf 

 de bågeste staa længere fra hinanden og ere bøiede i forskjellige 

 Retninger. 



Iste Par Kjævefødder (Fig. 7) har den egentlige Kjæve- 

 del af usædvanlig svag Bygning, med kun en enkelt Tyggefort- 

 sats udviklet ved Basis. Derimod er den membranøse Vifte 

 særdeles stor og bred, halvmaaneformig med stumpt tilrundet Ende. 



2det Par Kjævefødder (Fig. 8) er kraftigere bygget, med 

 Endedelen eller Tarsen forholdsvis kort ; sidste Led er som sæd- 

 vanligt stumpt koniskt og besat med lange tornformige Børster. 



Fødderne (Fig. 9, Tab. 23, Fig. 3) ere af spinkel Bygning 



