74 G. 0. Sårs. 



Nærværende Art har i sin almiudelige Habitus saa stor 

 Lighed med foregaaende Art, at den uden en nøiere Unders» - 

 geise meget let kan forvexles med samme. Det var ogsaa først 

 ved efter min Hjemkomst at gjennemgaa det indsamlede Mate- 

 riale at jeg blev opmærksom paa den. Trods sin store liabi- 

 tuelle Lighed med G. sanctus, viser den dog i sine anatomiske 

 Detailler flere meget distincte Afvigelser og navnlig er For- 

 holdet af Hannens Bagksopslemmer meget uligt samme hos hin 

 Art. Nær%^rende Forms Selvstændighed som distinct Art er 

 derfor ingensomhelst Tvivl underkastet. 



Legemet er ligesom hos foregaaende Art særdeles gjennem- 

 .sigtigt og næsten vandklart. 



Kropsformen er (se Tab. 24) ialmindelighed noget kortere 

 og undersætsigere end hos G. sanctus, samt mindre sammen- 

 trykt fra Siderne. Iste Bagkropssegment viser hos Hunnen en 

 lignende stærk Udvikling af Epimererne, og næstsidste Segment 

 danner bagtil paa Rygsiden et stumpt Fremspring af samme 

 Beskaffenhed som hos hin. 



Ryyshjoldet skiller sig fra samme hos forgaaende Art alene 

 derved, at de frie Flige ved den bagre Udrandning ere obsolete 

 eller ialfald meget mindre udviklede. 



Øinene (Tab. 25, Fig, 3) ere kortere og tykkere, med Bre- 

 den meget større end den halve Læugde ; de rage neppe ud over 

 Rygskjoldets Sidekanter. 



De øvre Antenners Skaft (^Fig. 1) viser den for Slægten 

 characteristiske Bygning; men Basalleddet er her kortere end 

 de 2 øvrige tilsammen, hvorimod 2det Led er forholdsvis større 

 end hos G. sanctus og desuden udmærket derved, at der i 

 den ydre Kant kun findes 2 meget smaa Torner. Sidste Led 

 or i dén indre Kant forsynet med 5 korte tornformige Børster, 

 hvortil der hos den anden Art intet Spor findes. 



De nedre Antenners Blad (Fig. 2) skiller sig i sin Form 

 ikke ubotydeligt fra samme hos G. sanctus. Det er meget lidet, 

 neppe halvt saa langt som de ovre Antenners Skaft og af 



