106 G. 0. Sårs. 



De øvre Antenners Skaft hos Hunnen (ibid) forholder sig 

 omtrent som hos foregaaende Art, alene med den Forskjel, at 

 de ere noget tykkere og mindre rigeligt pigmenterede. Den 

 indre Svøbe er noget, skjøndt ikke meget tykkere end den ydre 

 og viser en lignende skjøndt svagere Pigmentering som hos fo- 

 regaaende Art. 



Be nedre Antenners Blad (Fig. 4) skiller sig mere i sin 

 Form fra samme hos S. frontalis. Det er forholdsvis mindre 

 og meget smalere, 5 Gange længere end bredt, og ndvides ikke 

 mærkeligt mod Enden, som er endnu betydelig skjævere af- 

 skaaret end hos hin, hvorved den ydre Del af Bladet foran den 

 tornformige Fortsats faar Udseendet af en langt fremskydende 

 smal tungedannet Fortsats. 



Fødderne (Fig. 5) vise ligeledes en meget paafaldende 

 Forskjel. De ere nemlig af en langt svagere Bygning end hos 

 foregaaende Art, med Leddene særdeles smale og af lineær 

 Form. Tarsen er omtrent af foregaaende Leds Længde og de 

 '2 den sanimensættende Led ere indbyrdes lige lange. Ende- 

 kloens Basalafsnit er cylindriskt, neppe bredere ved Roden end 

 i Enden. Svømmepalpens Endedel er 151eddet. 



Bet midterste Halevedhæng (Fig. 10) er noget mindre for- 

 længet end hos foregaaende Art, og Sidetornerne ere mindre 

 ulige, idet der (se Fig. 11) mellem de større kun findes i det 

 høieste 8 Smaatorner. Enden er stumpt konisk og i Midten 

 mellem de 2 apicale Pigge findes en bred Plade (Fig. 12), der 

 i Enden gaar ud i 4 ligelange tilspidsede Tænder. 



Be ydre Halevedhæng (Fig. 13) have den ydre Plade af 

 meget smal, næsten lineær Form. Endesegmentet indtager om- 

 trent ^/5 af Pladens Længde og er smalt tilrundet. Langs den 

 lige ydre Rand af Iste Segment findes en regelmæssig Rad af 

 omtrent 28 Torner. 



Hannen (Fig. 1) er ganske og aldeles vandklar og skiller 

 sig fra Hannen af foregaaende Art væsentlig ved den forskjel- 

 lige Bygning af Bagkropslemmerne. 



