25 



brevern sed distinctura lingvæformem inter bases ociilorum promiueiitein formante. Corpus 

 posticum sublineare cephalothorace raulto angustius, segraento ultimo sat elongato sed 

 antecedentibus duobus juuctis breviore. Oculi permagni et complanati, basibus approxi- 

 matis, latiores qvam longiores, pigmento supra viso intus profunde emarginato et partes 

 duas tertias longitudinis oculi ocupante, pedunculi margine anteriore qvam posteriore multo 

 (fere duplo) longiore. Sqvamæ antenn, inferior. pedunculos antenn, supeiior. qvarta cir- 

 citer parte longitudinis superantes, pedunculis inferiorum tertia parte longiores, forma 

 lineari, latitudine fere ubiqve eadem et qvartam longitudinis partem parum superante, 

 antice obliqvissime truncatæ, margine exteriore nudo et dente valido terminato, setis 

 marginis interioris et apicis circiter 30. Pedes qvam solito breviores, postice sensim 

 longitudine increscentes, ultimum par refiexum segmentum penultimum corporis postici vix 

 superans. Pars eorum terminalis (tarsus) articulo autecedente vix longior, articulo Imo 

 ceteris 2 junctis tertia cirtiter parte longiore. Telson ad basiu duplo latins qvam ad 

 apicem, marginibus lateralibus subrectis, posteriore leviter arcuato, aculeis terminalibus 

 internis externis duplo longioribus. Color albido-hyaliuus læte aurantiaco et fulvo varie- 

 gatus. Longit. feminæ oviferæ circiter 10 Mm. 



Denne Art er den først opdagede af Slægten og kan betragtes som den typiske Art. 



Totallængden af de fuldvoxne Hunner er omtrent 10 Mm. (fra Enden af de nedi'e 

 Antenners bladdannede Vedhæng til Enden af de ydre Halevedhæng). Hannerne ere i 

 Regelen noget længere. Kropformen (cfr. Fig. 1—3) er let og zirlig. Ovenfra seet (Fig. 

 2) er Rygskjoldet næsten overalt af samme Brede, kun høist ubetydeligt udvidet bagtil. 

 Dets forreste Rand eller Panderanden (cfr. Fig. 2 og 4) er kun ganske svagt bueformigt 

 bøiet eller næsten lige afskaaret, men viser paa Midten en skarpt afsat smalt tilruudet 

 tungeformig Fortsats, der skyder sig frem mellem Roden af Øinene uden dog at overrage 

 samme. Bagki-oppeu, der er betydelig smalere end Cepbalotliorax er lineær, og dens 

 sidste Segment længst, dog adskilligt kortere end de 2 foregaaende tilsammen. 



Øinene ere hos denne Art af en ganske usædvanlig Størrelse og ogsaa mere flad- 

 trykte end hos de øvi-ige Arter, samt fæstede tæt ind ved hinanden i Midtlinien. Ovenfra 

 seede (cfi*. Fig. 4) vise de en meget bred pæredannet Form, med Breden endog noget større 

 end Længden, og ere temmelig uligesidede, idet den forreste Rand er betydeligt (næsten dob- 

 belt) længere end den bågeste. Pigmentet indtager en temmelig betydelig Del af Øinenes 

 øvre Flade og er indad dybt udrandet eller visende en meget udpræget nyredannet Form. 



De øvre Antenners Pedunkler ere hos Hunnerne (Fig. 6) meget spæd og kun lidet 

 længere end Øinene, hos Hannerne (Fig. 4) som sædvanlig af robustere Bygning. 



De nedre Antenners bladdannede Vedhæng (Fig. 7), der kun med omtrent Y^ af sin 

 Længde overrager de øvre Antenners Pedunkler og omtrent er Vg længere ond de undre 

 Antenners Skaft, er af en temmelig smal og langstrakt lineær Form, med Breden udgjø- 

 rende mellem ^|^ og Vs af Bladets Længde. Dets ydre Rand er næsten lige eller høist 



