•28 



niagni, basibus approximatis, æqve lougi ac lati margiiie antico qvam postico aliqvanto 

 lougiore, pigmento inaguo supra viso reiiiformi. Sqvamæ antenn, inferior. vix 3tia parte 

 peduuculis longiores, anguste liueares, apicem versus paulo attenuatæ et feie ad lineani 

 rectam truncatæ, margine externo in dentes 7—8 validos antice vergentes anterioreni an- 

 gulum internum longe superantem diviso, setis marginis interioris et apicis circiter 96. 

 Pedes tenuissinii postice valde longitudine increscentes,q)ar posticum reflexum ad apicem 

 segmenti ultimi porrectum ; pars eorum terminalis in paribus posterioribus articulum antece- 

 dentem longitudine longe superans, articulo ejus lino ceteris 2 junctis duplo longiore. 

 Telson ad apicem ad lineam rectam truncatum, marginibus lateralibus leviter concavis, 

 aculeis terniinalibus fortissimis et in feniina fere æqvalibus. Appendicum candæ lateralium 

 lamina interna externa qvarta parte brevior, margine interiore sub setis marginalibus 

 in tota longitudine subtiliter serrulato. Longit. feminæ adultæ circiter 11 Mm. 



Kropsformen- er hos denne Art forholdsvis endnu noget spædere og mere lang- 

 strakt end hos E. Goesii. Eygskjoldet er ovenfra seet (Fig. 1) fortil snålere og udvides 

 tydeligt i sin bågeste Del. Dets forreste Kand eller Panderanden (cfr. Fig. 10) er tem- 

 melig stærkt bueformigt bøiet og paa Midten noget uddragen eller fremstaaende, uden 

 imidlertid at danne nogen saadan distinct smal tungeformig Førtsats som hos E. Goesii. 

 Bagki-oppen er noget skjøndt ikke betydeligt smalere end Rygskjoldets forreste Del og 

 forholdsvis noget længere end hos foregaaende Art; navnlig er sidste Segment usæd- 

 vanligt stærkt forlænget og omtrent af samme Længde som de 3 foregaaende Segmenter 

 tilsammen. 



Øinene (cfr. Fig. 10), der ligesom hos foregaaende Art ere fæstede tæt sammen 

 med sine spids tilløbende indre Ender, ere forholdsvis noget mindre end hos denne Art, 

 ikke saa stærkt afplattede og mindre uligesidede, med Breden og Længden omtrent lige- 

 store. Pigmentet indtager som hos foregaaende Art en l)etydelig Del af Øinenes øvre 

 Flade og viser som hos denne en tydelig nyredannet Form, idet den indre Rand i Midten 

 er dylit udrandet. 



De øvre Antenner ere fuldstændig af samme Form og Bygning som hos foregaa- 

 ende Art. Derimod viser de nedre Antenners bladdannede Vedhæng (Fig. 3) et temmelig 

 forskjelligt Udseende. Det er betydeligt smalere og mere langstrakt, mere end 5 Gange 

 saa langt som bredt og noget afsmalnende mod Enden, der er næsten lige afskaaret med 

 • det indre Hjørne kun lidet fremragende. Den ydre lige Rand, der hos foregaaende Art 

 var fuldkommen jevn og glat, er her delt i 0—8 stærke fortilrettede Tænder, hvoraf den 

 forreste indtager det ydre Hjørne af Bladets afskaarne Ende og med sin Spids langt 

 overrager det indre Hjørne; den hageste Tand udgaar omtrent fra Enden af Bladets første 

 Trediedel og bag denne er den ydre Rand fuldkommen glat og jevn. Den indre Rand 

 viser en svag og jevn Convexitet og fra denne og Spidsen udgaa omtrent 20 lange 

 FjaTbørster. 



