31 



et antecedenti fere longitudine æqvali. Pedes tenuissimi et qvam in E. serrato adliuc 

 magis elougati, parte termiuali in Imo pari articulo antecedenti lojigitudine æqvali in 

 ceteris paribus multo longiore; ultimum par reflexum ad apiceni fere telsonis poiTCCtum. 

 Telson forma fere eadem ac in E. seiTata, margine postico ad lineam rectani truncato, 

 aculeis terminalibus validissimis et in femina fere æqvalibus. dimidiam telsonis longitu- 

 dinem æqvantibus. Appendicum caudæ lateralium laniina interna externa parmn brevior, 

 margine interno sub setis marginalibus subtiliter serrulato. Appendix maris pedunculi 

 antenn, superior, terminalis qvam in ceteris speciebus major setis densioribus et longio- 

 ribus. Longit femiuæ adultæ parum supra 9 Mm. 



Denne Ai't kjendes strax fra de øvrige ved den usædvanligt brede og plumpe Form 

 af Forkroppen, der fortil er ligesaa bred som bagtil (cfr. Fig. 13); seet fra Siden (Fig. 

 14) viser den forreste Del foran Tverfuren sig oventil meget stærkt bvælvet eller ligesom 

 puklet og opfyldes næsten ganske af den hos nærværende Art særdeles voluminøse Tygge- 

 mave. Rygskjoldets forreste Rand (cfr. Fig. 18) er i Midten temmelig stærkt udbugtet, 

 dannende en bred, jevnt tilrundet, mellem Basis af Øinene fi-emskydeude Pandeplade. 

 Bagkroppen er som hos de øvi-ige Ai-ter af en meget spinkel Form og næsten overalt af 

 samme Brede; dens sidste Segment er forholdsvis kortere end hos foregaaende Ait og 

 paa langt nær ikke saa langt som de 2 foregaaende Segmenter tilsammen. 



Øinene (cfr. Fig. 18) er hos nærværende Art usædvanlig smaa og deres Insertions- 

 punkter adskilte ved et temmelig betydeligt Mellemrum, hvorved det forreste Parti eller, 

 om man vil kalde det saa, Ansigtsdelen faar et ganske særeget Physiognomi. Deres 

 Form er ogsaa noget forskjellig fra samme hos de øvi-ige Arter, idet her den forreste og 

 bågeste Rand næsten ere lige lange og Brede og Længde omtrent ens, hvorved de faa 

 en mere regelmæssig kort pæredannet Form; ogsaa ere de mindre afplattede, saa at de 

 seede fra en af Kanterne (cfr. Fig. 14) vise en temmelig regelmæssig oval Form. Pig- 

 mentet, der er af en dybere carminrød Farve end hos de 2 foregaaende Arter, indtager 

 her en forholdsvis betydelig mindre Del af Øiets øvi-e Flade og viser sig indad jevnt ud- 

 randet og hos levende Exemplarer begrændset af en smal ki-idhvid Linie. 



De nedi'e Antenners bladdannede Vedhæng (Fig. 15) er forholdsvis mindre og 

 smalere end hos de foregaaende Arter, kun lidet overragende de øvre Antenners Peduukler 

 og kun Vs længere end de undre Antenners Skaft. I sin Form ligner det forøvrigt meget 

 samme hos E. Goésii. Ligesom hos denne Art er det i Enden meget skjævt afskaaret 

 med det indre Hjørne indtagende omtrent V? af Bladets hele Længde. Den ycb-e Rand 

 er fuldkommen jevn og glat, i sin forreste Del meget svagt concav og ender med en 

 stærk tornformig Fortsats. Fra den intlre svagt bøiede Rand og Spidsen udgaa tilsammen 

 omtrent 26 lange Fjærbørster. 



2detParKjævefødder ligne samme hos foregaaende Art, alene med den Forskjel, at 

 næstsidsteLed er noget mere forlænget og omtrent at samme Længde som det foregaaende Led. 



