2det Par Kjævefodder (Fig. 4) ere af en særdeles kraftig Bygning og forholdsvis 

 endnu stærkere forlængede end hos E. sen-ata. Navnlig er Endedelen her meget stærkt 

 udviklet og betydeligt længere end det foregaaende stærkt krummede Led. Sidste Led 

 er ogsaa forholdsvis storre end hos de øvrige Arter, af conisk Form og særdeles tæt 

 horstebesat. Ved Tryk beman-kes paa dette Led i Kanterne omtrent 20 af de for omtalte 

 eiendommelige med tynd Endesnært forsynede Torner; den fra Enden udgaaende Torn 

 eller Klo er her meget kort, neppe V4 laa lang som Ledet og svagt krummet. 



Fødderne opnaa (cfr. Fig. 2) hos nærværende Art sit Maximum af excessiv Længde 

 og Tyndhed. Dette gjælder imidlertid i mindre Grad Iste Par (Fig. .5), der forholdsvis 

 ikke er svnderligt længere end hos E. serrata. Derimod tiltage de øwige Fødder meget 

 hurtigere i Længde, saa at allerede odie Par er dobbelt saa langt og de følgende (Fig. 

 6, 7) endnu betydeligt længere. Sidste Par, som er det længste af alle, er næsten af 

 hele Kroppens Længde og rækker tilbagestrakt langt udover Enden af de ydre Hale- 

 vedhæng. Ligesom hos de øvrige Arter er det især Endedelen, som herunder tiltager i 

 Længde. Medens denne paa Iste Par (Fig. 5) neppe er længere end det foregaaende 

 Led, er den paa sidste Par (Fig. 7) mere end V3 længere. Paa Endedelen er det igjen 

 Iste Led, der stærkest forlænges. Paa Iste Par er dette kun lidet længere end de 2 

 folgende tilsammen; paa sidste Par derimod er det fulde 4 Gange saa langt. Børstebe- 

 væbningen er paa disse bagerste Par (Fig. 6, 7) yderst sparsom, hvorved de faa et endnu 

 mere traadformigt Udseende. 



Det midterste Halevedhæng (Fig. 9) er temmelig uligt samme hos E. serrata og 

 mere overensstemmende i sin Form med samme hos E. Goesii, med den Forskjel imid- 

 lertid, at det er forholdsvis noget længere, omtrent lige saa langt som bredt. Som hos 

 denne sidste Art er Sidekanterne lige og den bågeste Rand tydeligt bøiet. Ogsaa er det 

 ydre Par af Endetornerne saavel hos Hnnnerne som hos Hannerne betydeligt kortere end 

 det indre og skjævt udadrettet. Derimod adskille disse Torner sig hos nærværende Art 

 ved en forholdsvis langt ringere Størrelse end hos saavel E. Goesii som E. serrata. De 

 inderste og længste opnaa nemlig her neppe en Trediepart afVedhængets Længde, medens 

 de hos hine Arter er omtrent halvt saa lange. De mediane Fjærborster ere temmelig 

 lange og række betydeligt udover Enden af de inderste Torner. 



De ydre Halevedhæng (Fig. 8) ere temmelig stærkt forlængede og smale. Den 

 indre Plade er betydeligt (omtrent V4) kortere end den ydre og dens indre Rand viser 

 kun utydelige Spor af den hos E. serrata saa stan'kt fremtrædende saugtakkede Beva^bning. 



Hannerne ere endnu lidt længere end Hnnnerne og vise de for Slægten eiendom- 

 melige Characterer. De øvre Antenners Pedunkler (cfr. Fig. 10) ere særdeles stærke, 

 næsten dobbelt saa tykke som hos Hnnnerne; deres Endevedhæng er ogsaa meget stærkt 

 udviklet, omtrent af sidste Leds Længde og besat med særdeles lange og tætte i alle Ret- 

 ninger divergerende knippevis ordnede Børster. 



