41 



foi-egaaende Slægt, med hvem den vistnok har adskilligt tilfelles, adskiller deu sig hoved- 

 sageligt ved følgende Characterer: Kropsformen er meget kortere og plumpere, og det 

 endog i høiere Grad end hos de fleste øvi-ige Mysider. Rygskjoldet er forholdsvis stær- 

 kere iidviklet og dækker næsten fuldstændigt samtlige Forkropssegmenter oventil. Øinene 

 ere ikke fladtrykte, men næsten kugleformige, og deres Pigment er ikke rødt, men af en 

 brungul Farve samt langt fra saa let forgjængeligt som hos foregaaeude Slægt, idet det 

 paa Spiritusexemplarer holder sig næsten uforandret i aarevis. De ø\Te Antenners Pe- 

 dunkler ere meget plumpere og Iste Led er her betydeligt kortere end sidste, som er 

 det læugste af alle, ligesom det ogsaa ganske mangler den ydre smalt tilløbende for 

 foregaaeude Slægt characteristiske Fortsats. Maudiblerne ere forholdsvis langt stærkere 

 udviklede, og deres pars incisiva bredere og forskjelligt bevæbnet. Viften paa Iste Par 

 Kjævefødder, der hos Sl. Erythrops kun er lidet udviklet, er her særdeles stor, næsten 

 af øxedannet Form. Fødderue ere langt kraftigere hyggede end hos Erythrops og ikke 

 udmærkede ved nogen usædvanlig Læugde. Klældceposen dannes af 6 Par tydeligt udvik- 

 lede Plader, idet der ogsaa fra Basis af 4deFodpar udgaar en temmelig stor oval Plade, 

 der begrændser denne Pose fortil. Bagla-opslemmerne ere hos Himuen smaa og korte, 

 mere pladeformige end hos foregaaeude Slægt og laugs sin nedre Flade forsynede med 

 en Rad korte Fjærbørster som hos Mysis. Hos Hannerne ere alene de 4 bågeste Par 

 udviklede til Svømmefødder, medens Iste Par fuldkommen er af samme enkle og rudi- 

 mentære Bygning som hos Hunnerne. Det midterste Halevedhæng endelig stemmer vel 

 i sin Bevæbning overens med samme af Erythrops, men er af en meget forskjellig Form 

 og betydelig stærkere udviklet. 



Da Slægten enduu kun indeholder en eneste Art, ville de nærmere Detailler under 

 denne udførligt blive behandlede. 



P a r e r y t h r p s o I» e s a. G. 0. S. 



(Tab. III.) 



Nematopus obesus. G. 0. Sårs, Beretning om en i Sommeren 1865 foretagen zoologisk Reise 



i Christiania Stift pg. 34. 



Diagnose. Scutum dorsale supra visum antice et postice fere æqve latum. lati- 



tudine maxima mediana dimidiam longitudinem longe superante, margine frontali in medio 



satproducto angulum distinctiim fere rectum formante, posteriore vix emarginato. Corpus 



posticum sublineare ne dimidiam qvidem latitudinem scuti dorsalis superante, segmento 



ultimo ceteris longiore, 2 autecedentibus tamen multo breviore. Oculi longe a se remoti 



fere globosi, basi tenuissima aftixi. pigmento magno maximam partem superficiei dorsalis 



6 



