43 



uclrandet, ladende ikke alene Basis at Fødderne, men endog en Del af Cephalothorax's 

 Sidedele ganske ubedækket. Det foiTeste laterale Hjørne skyder sig frem i Form af en 

 temmelig stor tungeformig Proces over de nedre Antenners Basaldel; det bågeste laterale 

 Hjørne danner næsten en ret Vinkel, der ikke skyder sig frem over Iste Bagkropsseg- 

 ments Sider. Oventil er Eygskjoldet temmelig stærkt hvælvet især i sin forreste Del. 

 Tværfuren er meget skarpt markeret, bueformigt bøiet med Coucaviteten fortil og naar 

 oventil næsten til Midten af Rygskjoldets Længde. — Bagkroppen er i Forhold til Ce- 

 plialotliorax af en meget tynd og spinkel Form og næsten overalt af ens Brede. Dens 

 sidste Segment er længere end de øvrige, men betydeligt kortere end de 2 foregaaende 

 Segmenter tilsammen. 



Øinene (cfr. Fig. 20) ere ved et meget betydeligt Mellemrum adskilte fra hinanden, 

 hvorved hele det forreste Parti, Ansigtsdelen, faar en usædvanlig stor Brede. De ere næsten 

 kugledannede, ikke som hos Sl. Erythrops fladtr)'kte, og fæstede ved en særdeles tynd 

 Stilk til hver sin Ende af en baandformig tildels af Paudepladen dækket Tvervulst. lal- 

 mindelighed ere de rettede lige ud til Siderne og overrage i denne Stilling temmelig 

 betydeligt Rygskjoldets Sidekanter. Pigmentet indtager den største Del af Øiegioben og 

 er ovenfra seet indad neppe udi-andet. Facetterne ere særdeles talrige og ikke saa regel- 

 mæssigt ordnede i concentriske Rader som hos foregaaende Slægt. 



De øvre Antenners Pedunkler (Fig. .3) ere af en meget kort og plump Form 

 og kun lidet længere end Øinene. Iste Led er ganske usædvanligt kort, neppe saa langt 

 som bredt, dets ydre Raud skarp og bagtil besat med 5 korte Haarbørster, fortil dannende 

 et stumpt tilrundet og ikke fremspringende Hjorne, besat med en Del længere tint cili- 

 erede Børster. 2det Led er særdeles kort og fortil meget skjæ\t afskaaret i Retningen 

 indenfra udåd, saa at den ydre Kant neppe er V4 saa lang som den indre. Sidste Led er 

 det største af alle, endog noget længere end de 2 foregaaende tilsammen, langstrakt firkantet 

 og i den indre Kaut nær Enden forsynet med dere lange Fjærbørster. Som hos foregaa- 

 ende Slægt tiindes ved Euden af dette Led overtil en liden skjælformig med en Torn og 

 flere Hørebørster besat Fortsats. Svøberne ere meget lange og stærke og især den ydre 

 meget stærkt udviklet, næsten af hele Kroppens Længde og i sin indre Del besat med 

 talrige baandformige Lugtepapiller. 



De nedre Antenners Basaldel (Fig. 4) er særdeles tyk og plump, af firkantet 

 Form, med det ydre Hjørne uddraget i Form af en kort tornformig Fortsats. Det blad- 

 dannede Vedhæng (ibid.) er usædvanligt lidet udviklet, kun ganske ubetydeligt overragende 

 de øvre Antenners Pedunkler (cfr. Fig. 20). Af Form er det langstrakt rhombiskt, om- 

 trent 3 Gange saa langt som bredt, fortil særdeles skjævt afskaaret i Retningen indenfra 

 udåd, med det indre Hjørne dannende en stærkt fremspringende tungeformig Fortsats, 

 der indtager Vj af hele Bladets Længde. Den ydre Rand er lige og glat samt ender 



med en stærk fortilrettet tornformig Fortsats. Den indre meget svagt bøiede Rand og 



6* 



