44 



Spidsen hærer tilsammen omtrent 30 lange Børster. Disse Antenners Skatt er meget 

 plumpt, ikke fuldt V3 kortere end Bladet og dets 3 Led næsten indbyrdes af samme 

 Længde og meget skarpt afsatte fra hinanden. Svoben er stærkt udviklet og endnu noget 

 længere end de owe Antenners ydre Svøbe. 



Overlæben gaar fortil ud i en stærkt fremspringende tilspidset Fortsats. der 

 naar Dyret sees fra Siden (Fig. 2 og 1!)) trieder frem foran Mandililerne. Underlæbeu 

 er af sædvanlig Form. 



Mandiblerne (Fig. 5) ere meget stærkt forla^ngede, idet deres ovre Ende er 

 iiddraget i en lang Spids. Den nedre Ende er som sædvanlig! stærkt indbøiet og øxe- 

 formigt udvidet, men viser en fra samme hos foregaaende SUegt temmelig afvigende Be- 

 vadining (se Fig. (i). Det forreste Parti dannes vel som hos foregaaende Skrgt af 2 paa 

 høire og venstre Mandibel forskjelligt formede hinanden tildels dækkende Plader, men 

 disse Blader ere her delte i et langt større Antal Tænder. Mellemrummet meliem dette 

 forreste tandede Parti og Molarprocessen er meget større end hos de øvrige Mysider og 

 forsynet med et større xVntal dlierede Torner. Paa venstre Mandibel tælles 10 saadanne 

 omtrent af samme Udseende som paa samme Mandiliel hos Erythrops; paa høire Mandibel 

 tindes ogsaa 10, men meget kortere og hengere fra hinanden adskilte Torner: af nogen 

 pladeformig Udvidning som lios Erythrops tindes her derimod ikke noget Spor; alle Tor- 

 ner udgaa den ene ved Siden af den anden fra den lige indre Rand. Mandibnlarpalpen 

 er kortere end selve Mandibelen, forovrigt omtrent af samme Bygning som hos foregaa- 

 ende Slægt. 



Iste Par Maxiller (Fig. 7) adskille sig fra samme hos Erythrops derved, at 

 den ydre Gren i sin ydre Kant har en knudeformig Udstaaenhed eller Afsats. Forøvrigt 

 stemme de i sin Bygning i det Væsentlige overens med samme hos ovennamite Shrgt. 



2det Par ^laxiller (Fig. s) ligne ogsaa i sin almindelige Bygning samme af 

 Erythrops, men vise dog enkelte Afvigelser. Saaledes er Endeleddet her betydelig sma- 

 lere og mere langstrakt og rigeligere børstebesat saavel i den indre som ydre Kant. 

 Viften er forholdsvis betydelig mindre udviklet, af triangulær Form med den ydre Rand 

 kun svagt bueformigt bøiet og det forreste Hjørne uddragen i en tynd Spids. 



Iste Par Kjæsvefødder (Fig. 9) ere forholdsvis af kraftigere Bygning end hos 

 foregaaende Slægt og udmankede ved den stærke Udvikling af saavel Svømmepalpen som 

 Viften. Især er denne sidste af en forholdsvis meget betydelig Størrelse, næsten lige 

 saa lang som Basaldelen og af øxedannet Form, idet den forreste Rand ved Basis danner 

 en stærkt fremspringende triangulær Fortsats. 



2det Par KjæVefødder (Fig. 10) vise i det Væsentlige den for foregaaende 

 Slægt characteristiske Bygning, men adskdle sig ved en langt stærkere Udvikling afBasal- 

 leddet; dette er særdeles bredt og opfyldt med stærke Muskler, hvoraf især er iøinefal- 

 dende :> tvergaaende Bundter, der tjene til at bevæge den stærkt udviklede Svømmepalpe. 



