47 



ere tilstede i en ganske overordentlig Mængde og staa ud fra Appendixet til alle Sider i 

 tætte Knipper. De udgaa alle (cfr. Fig. 21) fra et langs den undre Flade sig befin- 

 dende paa det levende Dyr smukt guldglindsende Baand, der danner 3—4 stærkt slyngede 

 Bugtninger af en fra samme hos foregaaende Slægt temmelig forskjellig Anordning. 



De fra Basis af sidste Fodpar udgaaende Kjønsvedhæng (Fig '22) ere temmelig 

 store og tykke samt noget udvidede mod Enden, der er delt i 2 Lober, hvoi-af den ene 

 er besat med en Krands af 6 tynde bøiede Børster. 



Af Bagkropslemmerne er alene de 4 bågeste Par udviklede til tvegrenede Svøm- 

 meorganer, medens Iste Par er fuldkommen af samme enkle og rudimentære Bygning som 

 hos Hunnen (cfr. Fig. 19). De 4 Par Svønimefødder (Fig. 23) ere forholdsvis noget stær- 

 kere udviklede end hos Erythrops, forøvrigt af en meget lignende Bygning. Begge Grene 

 ere Gleddede og omtrent af samme Længde; deu indre viser som hos ovennævute Slægt 

 ved Basis i sin ydi'e Kant en lamelløs med lange Hørebørster besat Udvidning, der sky- 

 der sig tvers over Basis af den ydre Gren. 



Det levende Dyr er af hvidagtig gjennemsigtig Farve og prydet med et livligt 

 rødt Pigment, der især nærmere den ventrale Side er meget udbredt i Form af uregel- 

 mæssigt fordelte Pletter og Shatteringer. Ogsaa de forskjellige Kropsvedhæng, navnlig 

 Fødderne og Munddelene ere prydede med det samme smukke lysrøde Pigment. Øinenes 

 Pigment viser ikke den hos foregaaende Slægt saa characteristiske prægtige carminrøde 

 Farve,~men falder mere i det Gulbrunlige og holder sig temmelig uforandret paa Spiritus- 

 exemplarer. 



Denne characteristiske Form blev først funden af mig ved Drøbak, paa 50— GO 

 Favnes Dyb, hvor den ikke er saa sjelden. Senere har jeg ogsaa trutfet den paa flere 

 andre Punkter i Christianiatj orden, saaledes ved Holmestrand og Vallø, paa .50—100 Fav- 

 nes Dyb, endelig paa 2 andre vidt adskilte Localiteter, nemlig i Hardangerfjorden, hvor 

 den ved Mosterhavn er temmelig hyppig paa 80—100 Favnes Dyb, samt ved Lofoten, 

 hvor den gaar ned lige til 200—300 Favne. — I sin Levevis synes den at ligne Arterne 

 af Sl. Erythrops. Ligesom disse synes den at leve sammen i store Skarer og kun lidet 

 at fjerne sig fra de Punkter af Havbunden, hvor den engang har valgt sin Statiou. Dens 

 Bevægelser ere uagtet de meg°et stærkt udviklede Svømmepalper ikke synderlig livlige, 

 og det er ikke ofte at man iaar se de Exemplarer, man har henstaaende i et Kar, hæve 

 sig op fra Bunden. lalmindelighed sidde de roligt paa Bunden eller skride langsomt 

 henad den, hvorunder Svømmepalperne altid ere i en stadig hvirvlende Bevægelse og 

 Bagkroppen som oftest hævet høit i Veiret, dannende en tydelig Vinkel med Cephalo- 

 thorax. Den synes at være en ægte Dybvandsform, der kun i Bunden af de dybe Fjorde, 

 saaledes som ogsaa Tilfældet er med mange andre Dybvandsdyr, gaar noget høiere op. 

 Ved Holmestrand har jeg saaledes fundet den lige op til 40 Favne, medens jeg ved Lo- 

 foten aldrig har truflet den for i en Dybde af halvandet Hundrede Favne. 



