50 



fyldt Lob, og retter sig strax lige furtil, medeus det for de nedre Aiiteimer liestemteNerve- 

 par allerede ved sin Rod har Udseendet af en fibrøs Streng, der retter sig lige ud til 

 liver Side indeu den træder ind i disse Antenners Basalafsnit. Det forreste Parti af 

 Hjernegaugliet, der er l)eliggende noget liøiere end det bagre og ganske optages i Øie- 

 pladen. deler sig i 2 store divergerende Lober, mellem hvilke der niere nedentil udgaa 

 2 korte ved Basis fortykkede Nerver, der ende jnst ved Bunden af Øiepladens niediuiie 

 Indsnit. De ovenonitalte divergerende Lober svare til .,lobi obtici" hos Mysis, der hos 

 denne Slægt ligesoni hos alle ovrige med Øine forsynede Decapoder give Udspringet til 

 de stærkt udviklede, tildels gangliøse Synsnerver, hvis niærkelig complicerede Bygning 

 jeg paa ovenciterede Sted udførligt har besla-evet og atliildet. Ganske eiendomineligt er 

 mi Forholdet af Synsnerverne hos nærværende Slægt. Enhver af dem udvider sig nemlig 

 strax til et stort transversalt Ganglion, der omtrent indtager Midten af Øiepladens Side- 

 halvparte, og hvorfra udstraale til alle Sider korte enkle eller tvedelte Fortsatser, der 

 med sine afstum])ede Ender lægge sig tæt ind mod Øiepladens Bande. Disse Fortsatser 

 vise en meget eiendommelig Structur, saa at man vel kunde være i TVivl om de ere 

 af virkelig nervøs Natur, hvis ikke deres umiddelbare Sammenhæng med Hjernegangiiet 

 lod sig paavise. Ved stærk Forstorrelse vise de sig nemlig (Fig. 3') bestaaende af utal- 

 lige ui-egelmæssigt i hinanden slyngede og bugtede yderst fine Traade, der give det hele 

 Apparat et ligesom porøst eller fintinasket Udseende. Rimeligvis have vi her at gjore 

 med en Degeneration af Nerveelementerne i Overensstemmelse med det hele Organs rudi- 

 mentære Beskaffenhed, hvorved Nerveenderne, istedetfor at differentieré sig til lyspercipe- 

 rende og lysbrydende Elementer, fuldstændigt atrophiere og gaa over til at lilive af sim- 

 pel bindevævsagtig Structur og Beskaffenhed. At antage at Organet fra et Synsorgan har 

 gaaet over til at repra.^sentere en anden Sands f. Ex. Lugte- eller Fidesandsen, synes mig 

 mindre sandsynligt. 



De øvre Antenners Pedunkler (Tab. 4 Fig. 4) ere meget korte, neppe mere 

 end halvt saa lange som Rygskjoldets Brede fortil, men af temmelig stærk Bygning og 

 næsten overalt af samme Brede. Iste Led, der ikke er fuldt saa langt som sidste. har 

 som sædvanligt ved Basis i den ydre Kant en Del Hørebørster; dets forreste ydre Hjørne 

 forlæuger sig i en kort noget udadrettet med en Del længere Børster forsynet Fortsats. 

 2det Led er meget kort, næsten ringformigt til Optagelsen af sidste Led og forsynet i 

 den indre Kant med en lang Fjærbørste. Sidste Led er af 4kantet Form og som sæd- 

 vauligt^i den indre Kant mod Enden forsynet med en Del lange Fjærborster; den skjæl- 

 forniige med Hørebørster forsynede Fortsats paa den øvre Flade mangler heller ikke hos 

 nærværende Slægt. Svøberne ere meget stærkt udviklede og den ydre næsten af hele 

 Kroppens Længde samt forsynet med et stort Antal temmelig tæt sammen staaende baand- 

 formige Lugtepapiller. Paa den indre Svobe har (Fig. 5) hvert af de korte, i Enden noget 

 skjævt afskaarne Led ialmindelighed 5 forskjelligartede Børster. I hver Kant have de 



