55 



idet Pladen her er uddraget i et spidst Hjørne. Umiddelbart bag denne Vinkel er Side- 

 randene i en kort Udstrækning bevæbnet med 12 sniaa fortilrettede Tænder. 



De øvre Antenners Pedunkler (Fig. 4) ere temmelig store og tykke, mere end 

 halvt saa lange som Rygskjoldets Brede fortil. Deres Iste Led dækkes uæsten ganske 

 af Øiepladen, saa at alene dets forreste Rand viser sig foran Pladens Rand. Dette Led 

 er kun lidet bredere end de følgende og den hele Pedimkel derfor næsten overalt af 

 ens Brede. 



De nedre Antenners bladdannede Vedhæng (Pig. 6) overrager de øvre Antenners 

 Pedunkler med mere end Tredieparten af sin Længde og er næsteu Va læiigere end de 

 nedre Antenners Skaft. Af Form er det meget smalt rhombiskt, næsten 4 Gange saa 

 langt som bredt, med den indre Rand meget svagt convex, den ydre fuldkommen lige og 

 endende med en stærk lige fortil rettet toruformig Fortsats. Enden er særdeles skjæ'vt 

 afskaaret i Retningen indenfra udåd, med det indre Hjørne skydende frem i Form af en 

 stor lige fortilrettet tungeformig Fortsats, der indtager noget mere end Vs ^f liele Bladets 

 Længde. Denne Fortsats er rundtom ligesom hele den indre Rand besat med en tæt 

 Rad af omtrent 48 lange Fjærbørster. 



Fødderne er hos denne Ai't af en ganske usædvanlig stærkt forlænget traaddannet 

 Form og ere saa fragile, at det kun sjeldent lykkes at faa et Exemplar, paa hvilket de 

 alle ere i Behold. Iste Pai', som er det korteste af alle, rækker fortilstrakt betydeligt 

 udover Enden af de øvi-e Antenners Pedunkler; de følgende tiltage særdeles hurtigt i 

 Længde, saa at de bågeste næsten ere dobbelt saa lange. Det bågeste Par rækker til- 

 bagestrakt langt udover Enden af sidste Bagkropssegment, næsten til Enden af det midt- 

 terste Halevedhæng. Som hos Slægten Erythrops er det især Endedelen eller Tarsen, 

 som forlænges. Medens denne paa Iste Par (Fig. 13) er ikke saa lidet kortere end det 

 foregaaende Led, bliver den paa de hageste Par (Fig. 14) betydeligt længere end dette 

 Led. Af Endedelens 4de Led bibeholde de 2 sidste sin Længde temmelig uforandret 

 paa alle Fodpar, medens begge de foregaaende Led, men især det Ste stærkt forlænges. 



Svømmepalperne vise en meget lignende Form som hos Sl. Erythrops. Ligesom 

 hos denne Slægt er Basaldeleu (hos Hunnerne) temmelig smalt og gaar udåd ud i et 

 skarpt spidsvinklet Hjørne; Endedelen er sammensat af 9 Led foruden det korte utyde- 

 ligt afsatte Rodled. Paa de bågeste Fodpar opnaa Svømmepalpei'ne neppe mere end V+ 

 af Fodens Længde. 



Det midterste Halevedhæng (Fig. 22) er ikke fuldt af samme Længde, som sidste 

 Bagki-opssegment og betydeligt kortere end de ydre Halevedhængs indre Plade. Fortil 

 er det temmelig bredt, næsten af samme Brede som sidste Segment, men afsmalnes hur- 

 tigt og jevnt mod Enden, der er stumpt tilrundet. Sidekanterne ere næsten lige og i sin 

 bågeste Del forsynede paa hver Side med omtrent 8 Torner, hvoraf de 3 hageste paa 

 hver Side ere betydeligt længere end de øvrige og vel rigtigst bør henregnes til Spidsen, 



