s 



Vor Sommerdals klare Mildhed — 

 Han lod sig derom ei sige, 

 Han saa det, og lod saa stige 

 I Billeder frem 

 Vort herlige Hjem. 



Kong Carl er nævut den Hjertevarme: 



Han bredte fra Kongestol sine Arme 



Mod Norges Folk. 



Hans Skjold er Tolk: 



For Ungdomsdrømmen paa Pladen stod 



Vel stærke Runer om Kamp og Blod. 



Han sletted dem ud for vor Folkelykke, 



Han skrev: Med Lov vil jeg Landet bygge. 



Ei efter Tykke, 



I Skjoldets Aand 



Han førte den tyngende gyldne Vaand — 



Det er hans Kongegi-avs straalende Smykke. 



IV. 



Thi derfor brøde 



Sig Dagglimt frem 

 I Folkehjem 

 Om Land, i By; 

 Og gylden Grøde 

 Sig kunde flette 

 Om Dal og Slette 

 I Tronens Ly. 

 Og Fredens Virke 



