13 



Pedes subæqvales, breves, aiticulo 3tio et 4to subæqvalibus, sat magnis et com- 

 planatis, tarso Sarticulato setis fasciculatis ornato, ungve terininali tenui articulo parvo 

 discreto inserto. Palpi natatorii structura solita. 



Laminæ incubatoriæ 6, par anteriiis parvurn vel rudimentare. 



Appendices maris genitales breves et crassæ, apice plus minusve distincte bilobato, 

 setis apicalibus curvatis et serie setarum auditoriarum extus ornatæ. 



Pleopoda feminæ qvatn solilo minus angusta, dilatatione externa parum promi- 

 nente, parte basali et extremitate longitudine fere eadem ; maris beue evoluta, natatoria, 

 biramea, ramo iuteriore Imi paris brevissimo, inarticulato, extremitate obtuse rotundato, 

 exteriore penultimi paris aculeo singulo longo prope apicem deuse ciliato teriniiiato. 

 Dilatatio exterua ad basia raini iiiterioris angusta; pone eandetn in ultimo pari processus 

 conicus seta unica termiualus adest. 



Telson bene evolutum, elongato-subtriangulare, supine excavatuni, apice truncato 

 vel fisso, marginibus lateralibus aculeatis, setis terminalibus nuUis. 



Appendices caudæ laterales qvam solito minus angustæ, iamina interiore breviore 

 et organo acustico magno et distincto prædita. 



Typen for denne af mig allerede i 1864 opstillede Slægt er den af deu engelske 

 Zoolog Norman opdagede og kortelig beskrevne My sis Didelphys, som ogsaa fore- 

 kommer ved vore Kyster og som i det følgende nærmere vil blive beskrevet tilligemed 

 2 andre norske Arter. 



I sit Ydre ligne Hunnerne af de herhen hørende Arter meget Hunnerne af den 

 egentlige Slægt Mysis, saa at man uden at kjende Hannerne eller den nøiere anatomiske 

 Bygning meget let kunde blive fristet til at betragte dem som virkelige Mysiser. Skrider 

 man imidlertid til en mere detailleret Undersøgelse, vil man finde mange characteristiske 

 Afvigelser, især i Munddelenes Bygning, fra det for Slægten Mysis gjældende Forhold, 

 hvoraf det bliver klart, at de maa adskilles fra disse under en egen Slægt, der synes 

 nærmest at slutte sig til den af Dana opstillede Slægt Siriella. Jeg har fuldstændigt 

 undersøgt alle Dele hos saavel Han som Hun af alle vore 3 nordiske Arter og fundet de 

 væsentligste Characterer eller de Characterer, der især komme i Betraglning ved den 

 generiske Adskillelse (Muuddelene, Fødderne, Hannens Svømmefødder), fuldkommen lige- 

 dan hos alle, saa at jeg hvad disse Organers nøiere Bygning angaar kun behøver at 

 holde mig til en af Arierne, og har hertil valgt den største og først opdagede Art, M. 

 Didelphys, hvoraf de anatomiske Detailler ere fremstillede paa Pl. VII. 



Hvad den almindelige K rops form angaar, saa er denne ialmindelighed noget 

 mere undersætsig og kort end hos de egentlige Mysis'er, noget der navnlig gjælder de 

 to af Arterne, mindre den 3die, M. angusta. Forkroppen, der er omtrent saa lang som 

 de 5 første Bagkropssegmenter tilsammen er ved en tydelig Indknibning adskilt fra Bag- 

 kroppen, medens den hos de egentlige Mysis'er gaar mere i et med denne. Bagkroppen 



