15 



med lange ciliererie Børster. Den ydre Ende af Vedhænget er altid ved en tydeligt 

 markeret Tværsntur skilt fra den øvrige Del. Svøbens Skaft er cylindriskt og bestaaende 

 af 3 Led, hvoraf det 2det er længst. Selve Svøben er noget længere end den ydre 

 Svøbe paa de øvre Antenner, men overgaar dog neppe Forkroppen synderligt i Længde. 



Over- og Underlæbe vise ikke noget udmærkende i sin Form. 



Deritnod frembyde Mandiblerne en fra de øvrige Mysider meget afvigende 

 Bygning. De ere (se Pl. VII fig. 7) temmelig korte og tykke med den nedre eller indre 

 Del stærkf, næsten under en ret Vinkel indbøiet og ligne saaledes udvendigt temmelig 

 Amphipodernes Mandibler. Mest characteristisk er imidlertid Tyggefladen eller „pars in- 

 cisiva", hvis eiendommelige Bygning er fuldkommen ligedan hos alle 3 Arter. Denne 

 Del er for det første ikke som sædvanligt øxeformigt iidvidet, men jevnt afsmalnende og 

 i Enden afrundet; dernæst er Bevæbningen af Enden meget afvigende fra det for de 

 øvrige Mysider normale Forhold (se Fig. 8 og 9). Af de 2 Grene eller Partier, hvori 

 Enden hos de øvrige Mysider deler sig, er nemlig her alene det forreste tandede Parti 

 udviklet, medens det bågeste eller Molarprocessen ganske fattes og kun repræsenteres af 

 den simpelt filnindede bag hint følgende Del af Mandibelens Corpus. Ligesom hos de 

 øvrige Mysider findes ogsaa her en betydelig Forskjel i Tyggefladens Bygning paa høire 

 og venstre Mandibel, og man bemærker allerede strax, at Enden af høire Mandibel 

 er meget smalere end paa den venstre. Det forreste Parti dannes paa begge Man- 

 dibler af 2 tandede paatværs stillede og hinanden dækkende Plader, hvoraf den forreste 

 eller yderste er størst; men Formen af disse Plader er temmelig forskjellig paa de 2 

 Mandibler. Paa venstre Mandibel ere begge Plader, forfra seede (Fig. 9) næsten af ens 

 Størrelse og Udseende, meget brede og skrant afskaarne i Retningen indenfra udåd samt 

 i Enden delt i 7 — 8 stærke Tænder, hvoraf den yderste er størst. Paa høire Mandibel 

 er derimod begge Plader meget ulige. Den ydre er betydelig smalere end paa venstre 

 Mandibel og mindre fremspringende, men mere bøiet, saa at den seet nedenfra (Fig. 8) 

 synes bredere. Forfra seet (Fig. 9) viser imidlertid den egentlig skjærende Rand sig 

 betydelig kortere end paa venstre Mandibel, men ligesom paa denne skraat afskaaret og 

 delt i kun 5 Tænder, hvoraf den yderste ligeledes er størst; fra denne strækker sigbag- 

 til en skarp utåndet Rand, der ender med et skarpt Hjørne og, naar Mandibelen sees 

 nedenfra (Fig. 8) ganske dækker Roden af den indre Plade. Denne er meget liden og 

 smal, kun dannende en tynd i Enden i 5 fine Spidser ndgaaende Fortsats neppe ^ saa 

 bred som den ydre Plade. Det bag disse Plader følgende simpelt tilrnndede Parti af 

 Mandibelen er tæt besat med stive og fine Haar og desuden bevæbnet med et vist Antal 

 tynde, lige og ucilierede Torner, hvis Tal paa venstre Mandibel er betydelig større end 

 paa høire, men forøvrigt varierer hos de forskjellige Arter. Hos M. Didelphys er deres 

 Tal paa venstre Mandibel 7, paa høire kun 2. Mandibularpalpen er stor, længere end 

 selve Mandibelen og fæstet der, hvor den nedre Del af Mandibelen bøier sigindad, altsaa 



