26 



Bagkropslemmerne vise ingen væsentlig Forskjel fra samtne hos foregaaende Art. 



Det midterste Halevedhæng (Fig. 10 og 11) er derimod af et temmelig forskjel- 

 ligt Udseende. Det er forholdsvis kortere og bredere, ikke længere end sidste Segment, 

 og har Siderandene stærkt opbøiede (cfr. Fig. 11), saa at det udbredt i samme Plan, 

 saaledes som det viser sig, naar det bedaekkes med en tynd Glasplade, tager sig endnu 

 betydeligt bredere ud end det her ev fremstillet (Fig. 10). Sin største Brede har det 

 som sædvatiligt ved Basis og afsmalnes derfra mod Enden, dog langtfra saa stærkt som 

 hos M. Didelphys. Siderandene, der ere svagt concave, ere tæt besatte med smaa, om- 

 trent i lige Afstand fra hinanden stillede Torner, livis Tal forøvrigt er temmelig varie- 

 rende. Enden af Vedhænget er stumpt tilrnndet eller afskaaret med tilrundede Hjørner 

 og bærer 2 smaa bagudrettede Torner, der iidgaa (æt sammen fra Midten og i belydelig 

 Afstand fra Sidehjørnerne. I et enkelt Tilfælde (Fig. 12) fandtes 3 saadanne Endetor- 

 ner; men 2 synes dog at være det normale Tal. 



De ydre Halevedhæng (Fig. 9) ere forholdsvis meget kortere og bredere end hos 

 foregaaende Art og neppe længere end de 2 sidste Segmenter tilsammen. Den ydre 

 Plade, der kun er lidet mere end 3 Gange længere end bred, overrager kun med ^ af 

 sin Længde den indre Plade. Denne sidste er omtrent af samme Længde som det mid- 

 terste Halevedhæng, med den basale Udvidning for Høreapparatet særdeles stor og næ- 

 sten af samme Længde som hele den ovrige Del; ved den indre Kant tindes en Rad af 

 5 smaa Torner stillede tæt sammen. 



Ha II ne II (Fig. 13) er noget større end Hunnen og har Bagkroppen langt stær- 

 kere udviklet. Rygskjoldet viser oventil de samme 2 eiendommelige Pukler som hos 

 Hunnen, hvorved den strax kjendes fra Hannen af M. Didelphys, hvem den forøvrigt 

 ligner. 



Farven er hos begge Kjøn som oftest temmelig intensiv mørkegraa eller brnn- 

 graa, hvilket kommer af det stærkt udviklede Kropspigment, der i Form af Smaapunk- 

 ter og uregelmæssigt bugtede Linier tindes overalt paa Kroppen, baade paa den dorsale 

 og ventrale Side, ja endog paa Fødderne, hvor mørkere og lysere Partier med visse 

 Mellemrum afvexle med hinanden og derved frembringe en eiendommelig Farvetegning. 

 Det hele Dyr er paa Grund af denne stærke Udbredning af Kropspigmentet meget lidet 

 gjennemsigligt og ser undertiden næsten ganske sort ud. De 2 eiendommelige sorte 

 Pigmentpletter ved Basis af det midterste Halevedhæng og den stærkt forgrenede Pig- 

 mentplet paa hver Side af Brystposen træde ogsaa her tydeligt frem. 



Denne lille Art — en af de mindste Mysider, man kjender — fandt jeg først, 

 skjondt ikke synderlig talrigt i Christianiatjorden ved Christiania og Drøbak paa 6 — 8 

 Favnes Dyb, Sandbund bevoxet med Alger. Senere har jeg fundet den igjen ved Lan- 

 gesund omtrent paa samme Dybde og endelig nylig ved Aalesund, hvor den forekommer 

 i stor Mængde paa 3 — 4 F. D., Sandbund, i Nærheden af Hogstens Fyr paa Godøen. 



