smalt tilrundet Pandeplade, der skyder frem mellem Øineiie, hvis Insertionspunkter den 

 dækker. Cervicalfuren er tydeligt markeret og temmelig dyb. Oventil er Rygskjoldet 

 ganske jevnt hvælvet, med den øvre Contonr temmelig lige og horizontal. Man bemærker 

 her bag Cervicalfuren det sædvanlige bagtil tnngeformigt udiøbende Felt, der betegner det 

 Parti, hvor Rygskoldet danner den umiddelbare Begrændsning af Kropscaviteten. 



Øineue ere overordentlig store, men rage desuagtet, da de staa tæt sammen, 

 ikke særdeles meget ud over Rygskjoldets Sider. De ere af en meget bred pæredannet 

 Form, betydeligt bredere end lange, men noget fiadtrykte. Den pigmenterede og facette- 

 rede Del indtager den overveiende største Part af Øiet og viser indad en dyb Udrandning. 

 Selve Øiestilken er derimod ganske kort og indad konisk tilløbende. 



De øvre Antenners Skaft (Fig. 4) er af temmelig kraftig Bygning, omtrent V3 

 saa langt som Forkroppen og bestaar som sædvanlig af 3 Led. Iste Led er oventil noget 

 indhulet, og dets ydre tilskjærpede Kant har ved Basis den sædvanlige Gruppe af Høre- 

 børster og løber i Enden ud i en kort, med nogle lange divergerende Fjærbørster besat 

 Fortsats. 2det Led er neppe halvt saa stort og viser oventil en liden Knude, hvortil er 

 fæstet en lang Torn og nogle korte Fjærbørster. Sidste Led er af betydelig Størrelse og 

 neppe kortere end Basalleddet, jevnt tykt og ved Enden forsynet med den sædvanlige lille 

 skjælformige Plade mellem Svobernes Insertion. Til det indre Hjørne og langs ad den 

 indre Rand er fæstet flere stærke Fjærbørster. Svøberne ere stærkt forlængede, men, da 

 de altid paa de indfangede Exemplarer ere mere eller mindre ufuldstændige, kan ikke de- 

 res Længde nøiagtigt angives. Langs Basis af den ydre og længere Svøbe ere de sædvan- 

 lige Lugtetraade fæstede i en regelmæssig Rad. 



De nedre Antenners Grunddel (se Fig. 5) er af sædvanlig Form og bestaar af 

 3, paa sin nedre Side tydeligt begrændsede korte Segmenter, hvoraf det sidste paa den 

 ydre Side løber ud i en temmelig stærk tornformig Fortsats. Det bladdannede Ved- 

 hæng er ikke fuldt dobbelt saa langt som de øvre Antenners Skaft, lancetformigt, næsten 

 5 Gange længere end bredt og ender i en stumpt tilrundet Spids, der ved en tydelig, noget 

 skraatgaaende Sutur er sondret fra det øvrige Blad. Langs saavel den ydre som den 

 indre Rand samtSpidsen ere til særegne Afsatser fæstede talrige stærke Fjærbørster, hvoraf 

 som sædvanligt de i den indre Kant ere de længste. Svøben er særdeles lang, vistnok 

 af hele Legemets Længde ; men den er paa ingen af mine Exemplarer fuldstændig Dens 

 Skaft er omtrent af samme Længde som de øvre Antenners Skaft, men meget smalere og 

 bestaar som saulvanligt af 3 Led, hvoraf det 2det er længst. Saavel dette som sidste Led 

 er ved Enden forsynet med en hel Del knippevis ordnede Fjærbørster. 



Overlæben (Fig. 6, L.) er som hos de fleste Mysider temmelig voluminøs og af 

 hjelmdannet Form eller fortil gaaende ud i en stump konisk Fortsats. 



Underlæben (ibid. 1 og Fig. 7) er meget mindre og bestaar af 2 ved Basis sani- 

 menhængende ovale, i den indre Kant tæt cilierede Lapper. 



