Det midterste Halevedhæng (Fig. 8) er forholdsvis temmelig kort, nemlig 

 kun ligt V4 af Bagkroppens Længde og kun lidet længere end sidste Segment. Af Form 

 er det aflangt triangulært, bredest ved Basis og successivt afsmalnende mod Enden. Side- 

 kanterne ere i sin hele Længde bevæbnede med temmelig ensformigt udviklede Torner, 

 22—24 paa hver Side, hvoraf de yderste ere noget længere end de øvrige. Enden af 

 Vedhænget viser i Midten et ganske kort vinkelformigt Indsnit, der er begrændset af fuld- 

 kommen glatte Rande, medens der fra Bunden af samme rage frem 2 lange, tæt cilierede 

 Børster. De ved Indsnittet dannede terminale Lapper af Vedhænget ere i Enden tvært 

 afkuttede og bære hver 3 Torner, hvoraf de 2 yderste ere temmelig lange, medens den 

 inderste er ganske kort. 



De ydre Halevedhæng (Fig. 9) ere af den sædvanlige Bygning med temmelig 

 smale Endeplader. Den indre Plade er adskilligt længere end det midterste Halevedhæng, 

 lancetformig og ved Basis forsynet med det sædvanlige Høreapparat. Otolithen er tem- 

 melig stor og af den normale haarde, glasagtige Beskaflfenhed. Tæt bag Hørecaviteten 

 sees paa den nedre Side nærmere den indre Kant en skråa Rad af 5 tæt sammentrængte 

 Torner. Den ydre Plade er mere end '/a længere end den indre, næsten overalt af ens 

 Brede og langs begge Kanter samt den tvært afkuttede Spids tæt børstebesat. 



Hanueu (Tab. IX, Fig. 3) er ialmindelighed noget mindre end Hunnen og let 

 kjendelig fra denne ved de stærkt udviklede Bagkropslemmer. 



De øvre Antenners Skaft (Tab. X, Fig. 10) er endnu noget plumpere bygget 

 end hos Hunnen og ved Enden nedentil forsynet med det sædvanlige tæt haarede Appendix. 

 Dette er temmelig stort, omtrent af Skaftets halve Længde og af konisk Form. Naar de 

 talrige børsteformige Filamenter, som kostforraigt udstraale til alle Kanter fra dette Ap- 

 pendix, bortfjernes (Fig. 11), viser det sig, at de alle udspringe fra et smalt, 3 Gange 

 zigzagformig bugtet Baand langs den nedre Side. 



De nedre Antenners, Munddelenes og Føddernes Bygning stemme i alt 

 væsentligt fuldkommeu overens med samme hos Hunnen. Dog ere Svømmegrenene, som 

 sædvanlig hos Hannerne, noget stærkere udviklede, med Gruuddelen bredere og stærkere 

 muskuløs. 



De ved Basis af sidste Fodpar udgaaende Kjønsvedhæng (Fig. 12) ere forholds- 

 vis korte og tykke samt langs den forreste Side forsynede med en tæt Rad af Fjærborster. 

 Spidsen er utydelig tvelappet og forsynet med en Del tynde ucilierede Børster, hvoraf de 

 til den forreste Lob fæstede ere længst og stærkt krummede. 



Bagkroppens Buglemmer ere alle udviklede til kraftige Svommeredskaber som 

 hos de høiere Decapoda macrura. De beståa (se Fig. 13—15) af en bred, 4kantet, noget 

 pladedannet og med stærke Muskler fyldt Basaldel, til hvis Ende ere fæstede 2 leddede, 

 med lange cilierede Børster besatte Grene, hvoraf den indre ved Basis udsender en tynd, 



