17 



I Kroppens forskjellige Vedhæng findes den største Overensstemmelse med samme 

 hos foregaaeude Art, saa at alene mindre væsentlige Differentser lade sig finde frem. 



De øvre Antenners Skaft (Fig. 3 og 4) viser den samme eiendommelige Form 

 af 2detLed og skiller sig alene ved en forholdsvis noget kortere og mere undersætsig Form. 



De nedre Antenners Blad (Fig. 5) er forholdsvis noget bredere, neppe mere 

 end 4 Gange saa langt som bredt, med den indre Rand bagtil stærkere udbuet og den 

 tandformige Fortsats ved Spidseus vdre Hjørne noget større. 



Munddelene og Fødderne (Fig. G) ere saa nær overensstemmende med samme 

 hos B. arctica, at neppe nogen bemærkelig Forskjel kan paapeges. 



Det midterste Halevedhæng (Fig. 7) er mindre stærkt afsmalnende mod 

 Enden, med Basis kun lidet bredere end Apex. Det bagre Indsnit er af fuldkommen 

 samme Beskafienhed som hos foregaaende Art, men indtager her næsten V4 'if Vedhæn- 

 gets Længde. 



De ydre Halevedhæng (Fig. 9) ere forholdsvis kraftigere hyggede med bredere 

 Endeplader. Paa den indre Plade findes som hos foregaaende Art ved Basis nedenunder 

 Randbørsterne i den indre Kant 2 Torner, men disse staa her tættere sammen. Otolithen 

 er fuldkommen af samme BeskaiTenhed som hos B. arctica. Den ydre Plade er kjendeligt 

 bredere end hos hin Art, og fra den ydre, med 2 Torner bevæbnede Afsats strækker sig 

 her en meget distinct Sutur paaskraat over Pladen, delende denne i 2 tydelige Segmenter. 



Skjøndt. som man vil have seet, overordentlig nærstaaende i saagodtsom alle ana- 

 tomiske Detailler, er denne nye Art dog i enhver Alder let kjendelig fra foregaaende ved 

 Pandepladens characteristiske Bevæbning, Øinenes Form og Størrelse, den noget kraftigere 

 Kropsform og det tydeligt udviklede Pigment. 



Det eneste Sted, hvor jeg har truffet nærværende smukke Myside, er i Vestfjorden, 

 hvor den lever paa de største her forekommende Dybder fra 300—400 Favne. Ved Fiske- 

 været Skraaven, hvor jeg første Gang fandt den, erholdt jeg kun yngre Individer. Senere 

 optog jeg i et enkelt Skrabekast ved Risvær, længere Øst, og paa et Dyb af nær 400 F. 

 flere fuldvoxne. ægbærende Exemplarer, og nylig, under sidste Xordhavs-Kxpedition fandt 

 vi don igjen paa en anden Lokalitet, mlenfor Trano. Iblandt de indsamlede Fxeniplarer 

 var kun et Par Stykker Hanner, og disse endnu ikke fuldt udviklede. hvorfor jeg heller 

 ikke kan angive, hvorvidt der i Bagkropslemmernes Bygning skulde være nogen specifisk 

 Forskjel fra samme lios foregaaende Art. 



