37 



De nedre Antenners Blad (Fig. 6) er mere end dobbelt saa langt som de 

 øvre Antenners Skaft og viser en lignende smal lancetdannet Form som hos foregaaende 

 Art. Ogsaa hos den her omhandlede Art er Bladet ved en stærkt markeret Tværsutur 

 delt i 2 Segmenter. Endesegmentet er dog her forholdsvis kortere, neppe indtagende V4 

 af Bladets Længde og heller ikke saa smalt; det bærer ialt 11 Randbørster, 4 i hver Kant 

 og 3 i Spidsen. 



Munddelene stemme fuldkommen overens med samme hos foregaaende Art. Dog 

 er 2det Par Kjævefødder (Fig. 8) af forholdsvis noget mere undersætsig Form. 



Fød de me (Fig. 9) ere ligeledes noget mindre spæde end hos L. gracilis, men 

 vise forøvrigt en meget lignende Bygning. 



Det midterste Halevedhæng (Fig. 10) er af et meget characteristisk Ud- 

 seende. Det er neppe længere end sidste Segment, lige bag Basis stærkt indknebet, men 

 derpaa af temmelig ens Brede lige til Spidsen, som er bredt og jevnt afrundet. Det 

 faar herved en udpræget tungedannet Form, og Artsbenævnelsen refererer sig ogsaa til 

 denne Charactei-. Sidekanterne ere tæt besatte med Torner, der i den forreste Del ere af 

 ens Størrelse og temmelig korte. Mod Enden blive de derimod lidt efter lidt større og 

 tillige meget ulige, idet enkelte med bestemte Mellemrum udmærke sig ved betydelig 

 Længde. Navnlig ere 6 af de fra den afrundede Ende (se Fig. 11) udgaaende Torner af 

 betydelig Størrelse ; imellem dem staa 2 — 3 neppe halvt saa store Torner. 



De ydre Halevedhæng (Fig. 12) ere af en lignende Bygning som hos foregaa- 

 ende Art, men forholdsvis mindre slanke. Den indre Plade, der kun er ubetydelig længere 

 end det midterste Halevedhæng, har Basis usædvanlig stærkt opsvulmet med stor og ty- 

 delig Otolith. Langs den indre Kant findes en regelmæssig Rad af Torner, der lidt efter 

 lidt tillage i Størrelse mod Enden. Ved Basis staa de saa tæt, at de tilsammen danne 

 ligesom en sammenhængende Bræm. Den ydre Plade er mere end V3 saa lang som den 

 indre, meget smal og i Spidsen skraat afskaaret. 



Nærværende Art er let kjendelig fra L. gracilis ved sin mere undersætsige Krops- 

 form, den korte Pandeplade, de tættere sammen staaende Øine og navnlig ved det mid- 

 terste Halevedhængs eiendommelige Form og Bevæbning. Langt større Lighed vise den 

 med den af mig fra Middelhavet beskrevne Art, L. s ar di ca, som dog bestemt skiller sig 

 ved betydelig kortere Antenneblad. 



Jeg fandt den her omhandlede Art første Gang i 1865 ved Farsund paa 10— 12 F. 

 Sandbund, men kun i et enkelt Exemplar. Senere har jeg truffet den igjen paa et Par 

 Lokaliteter ved vor Vestkyst, nemlig Moldoen og Aalesund, paa begge Steder kun i meget 

 faa Exemplarer, samtlige Hunner. 



