42 



Bagkropslemmerne (Fig. G og 7) ere meget smaa og smale, med den basale 

 Udvidniiig kun lidet fremtrædende. Dog adskiller Iste Par (Fig. G) sig i denne Henseende 

 noget fra de øvrige Par. 



Det midterste Halevedhæng (Fig. 9 og 10), hvis Længde omtrent er lig 

 sidste Segments, er af en temmelig smal Form, bredest ved Basis og jevnt afsmalnende 

 mod Enden, der ved et dybt, næsten V4 af Vedhængets Længde indtagende Indsnit er delt 

 i 2 tilspidsede Lappe, hvoraf enhver ender med en temmelig lang, lige bagud rettet Torn. 

 Indsnittets Kanter ere bevæbnede med ensforniigt udviklede og kamformigt ordnede Tæn- 

 der. Langs Sidekanterne af Vedhænget findes paa hver Side omtrent 20 meget smaa Tor- 

 ner, der imidlertid ikke strække sig til den basale Del, hvis Kanter ere ganske glatte. 



De ydre Halevedhæng (Fig. 8) ere af spinkel Bygning. Den indre Plade, der 

 er adskilligt længere end det midterste Halevedhæng, er af smal lancetdannet Form og 

 viser ved Basis den sædvanlige Opsvulmning for Høreapparatet; dette er udviklet paa nor- 

 mal Vis og har Otolithen af middelmaadig Størrelse og glasagtig Consistens. Langs den 

 indre Kant af denne Plade findes under Randbørsterne 6, ved længere Mellemrum skilte 

 Torner, hvoraf den bågeste har sin Plads ved Begyndelsen af den bagre Trediedel af Pla- 

 dens Længde. Den ydre Plade er omtrent V5 længere end den indre, af lineær Form, 

 med afkuttet Spids, og rundt om besat med stærke Fjærbørster. 



Hannen (Tab. XXH, Fig. 3) er omtrent af Hunnens Størrelse og let kjendelig fra 

 samme ved den eiendoramehge Udvikling af Bagkropslemmerne. 



De øvre Antenners Skaft (Tab. XXIII, Fig. 11) er betydelig kraftigere bygget 

 end hos Hunnen og ved Enden forsynet med det sædvanlig haarede Vedhæng, der næsten 

 er af hele Skaftets Længde og nedenunder (se Fig. 12) forsynet med et dobbelt zigzag- 

 formigt bøiet Baand til Befæstelse for de talrige til alle Kanter divergerende Haarbørster. 



De ydre Kjønsvedhæng (Fig. 13 a) ere af kort cylindrisk Form, noget S-for- 

 migt bøiede og ved Enden forsynede med en Del krummede Børster. 



Af Bagkropslemmerne ere de 2 forreste Par (se Tab. XXII, Fig. 3) fuldkom- 

 men af samme rumentære Bygning som hos Hunnen, hvorimod de 3 bågeste Par ere eien- 

 donimeligt og indbyrdes meget ulige udviklede. 



3dic Par Baghropslcmmcr (Fig. 14) beståa hver af en bred, med spredte Muskel- 

 bundter fyldt og noget pladedannet Basaldel, til hvis Ende 2 ulige store og ulige formede 

 Grene ere fæstede. Den inderste af disse stemmer i sin Bygning temmelig nær overens 

 med det tilsvarende Par Lemmer hos Hunnen, dog med den Forskjel, at den ydre Del er 

 afsat som et særskilt Endeled. Den ydre Gren (Fig. 15) er ganske rudimentær, kun dan- 

 nende en ubetydelig med 2 simple Børster besat Knude, der dog er tydeligt begrændset 

 fra Basaldelen. 



4de Var Baghropslemmer (Fig. 16) ere udviklede paa den for Slægten Mysis cha- 



