55 



Pleopoda penultimi paris in mare ultra apicein telsonis porrecta, ramo externo 

 flagello singulo biarticulato sat elongato instructo. 



Telson tertiani corporis postici longitudinis partem æqvans, elongato-qvadrangulare, 

 apicem versus sensim paulo attenuatum, postice medio profunde incisum, incisura tertiam 

 fere telsonis longitudinis partem occupante antice valde angusta, fere riraæformi, lobis 

 terminalibus obtusis aculeo anguli exterioris brevi armatis, spinis marginalibus utrinqve 

 circiter 16, ultimo ab apice sat remoto. 



Uropoda angusta, lamina interna telsone paulo breviore otolitho sat magno præ- 

 dita, intus sub setis marginalibus aculeis 6 armata, externa illa plus 4ta parte longiore, 

 sublineari. 



Corpus nunc pellucidum maculis arborescentibus singulis regulanter dispositis 

 ornatum, nunc totum dense fulvo vel brunneo pigmentatura. 



Lougit. ferainæ adultæ 18™™. maris paulo minor. 



Beskrivelse af Hunnen. 



Længden er sædvanlig omkring ISmm, og den er saaledes betydelig mindre end 

 de 2 i det foregaaende omtalte Arter. 



Farven er meget variabel. Snart er nemlig Legemet ganske gjennemsigtigt og 

 næsten vandklart, snart er det saa tæt pigmenteret, at det bliver ganske ugjennemsigtigt og af 

 en mere eller mindre intensiv gul eller rødbrun Farve. Dette kommer af den mere eller 

 mindre stærke Forgrening af Pigmentpletterne, hvis Kjerner man vil finde have en meget 

 regelmæssig Anordning. Som sædvanlig ere de tydeligst udprægede paa Bagkroppeu, hvor 

 der paa hvert Segment sees i Midtlinien en dorsal og en ventral Pigmentplet, hvorfra 

 svagere eller stærkere Forgreninger udgaa. Paa de øvre Antenners Skaft findes en meget 

 distinkt Pigmentplet, der har den samme Beliggenhed som hos de 2 foregaaende Arter. 

 En anden sees paa de nedre Antenners Blad nærmere dettes Ende. Paa det midterste 

 Halevedhæng findes i den forreste Del 2 jevnsides stille de Pigmentstjerner og paa enhver 

 af de 2 Sideplader en lignende. Disse Pigmentpletter danne tilsammen over Haleviften en 

 enkelt noget buet Rad. 



Kropsf ormen er (se Tab. XXVII, Fig. 1) betydelig kortere og mere undersætsig 

 end hos de 2 i det foregaaende omtalte Arter, og Forkroppen er i sin forreste Del neppe 

 smalere end Bagkroppen. Denne afsmalnes kun ganske svagt bagtil og har sidsie Seg- 

 ment af temmelig betydelig Længde. 



Rygskjoldet er meget kort og dækker som hos de foregaaende Arter kun ufuld- 

 stændigt Forkroppen. Fortil i Midten er det kun ganske svagt udbuet, uden nogen tyde- 

 ligt markeret Pandeplade, hvorfor den temmelig stærke fra Panden mellem Øinenes Inser- 

 tion udgaaende tornformige Fortsats træder tydeligt frem. De nedre foiTestc Hjørner ere 

 som hos de 2 foregaaende Arter tydeligt vinkelformigt fremspringende. 



