66 



partem æqvans, structura solita, articulo basali ceteris 2 junctis æqvali; flagella sat 

 elongata. 



Antennarum inferiorum sqvama brevissinia pedunculo superiorum vix longior, ovato- 

 subrhomboidea, vix triplo longior qvain latior, apice obtuse acurainato, margine extenio nulla 

 spina vel dente armato medio sat arcuato, parte dimidia postica nuda, margine interno 

 toto et parte dimidia antica exterioris longe setiferis ; pedunculus flagelli eodem superio- 

 rum paulo brevior, sat fortis, articulo 2do longiore. 



Maxillarum 2di paris articulus terminalis valde dilatatus fere circularis spinis 16 

 arcte appressis armatus. 



Maxiilipedum Imi paris articulus 2dus et 3tius intus parura dilatati, flabellum mag- 

 num securiforme. 



Pedes tenues et longe setiferi, tarso articulo antecedente parum longiore 4-articu- 

 lato, articulo Imo niajore, ungve terminali bene conspicuo qvamqvam haud forti. 



Telson haud magnum, qvartam circiter corporis postici longitudinis partem æqvans, 

 oblongo-qvadrangulare, apicem versus sensim attenuatum, incisura postica qvintam circi- 

 ter telsonis longitudinis partem occupante, lobis terminalibus acuminatis aculeo longo api- 

 cali armatis, lateribus telsonis in parte dimidia anteriore nudis dein aculeis utrinqve 10 

 minutis, ultimo ab apice remoto, præditis. 



Uropoda mediocria, lamina interna longitudinem telsonis circiter reqvante, lanceo- 

 lata, otolitho haud magno, intus sub setis marginalibus aculeis 7 armata, externa illa 4ta 

 parte longiore, sublineari. 



Corpus pellucidum, maculis minutis arborescentibus parum distinctis hie et illic 

 instructum, cephalothorace tamen toto et extremitate corporis postici pigmento dilfuso 

 læte sangvineo tinctis. 



Longit. feminæ adultæ vix 10""". superans. 



Beskrivelse af Hunneu. 



Længden af den fuldvoxne ægbærende Hun synes neppe at overskride lOmm-, og 

 den hører saaledes til de mindste Arter af Slægten. 



Legemet er temmelig gjennemsigtigt, men viser dog en meget distinkt og usæd- 

 vanlig Farve, idet hele Forkroppen og den yderste Ende af Bagkroppen er prydet med 

 et diffust intensiv blodrødt Pigment. Af de sædvanlig stjerneformigt forgrenede Pigment- 

 pletter findes derimod kun svage Spor paa Bagkroppens Segmenter. Forti! skinner den 

 usædvanlig store kugleformige Tyggemave tydeligt igjennem med en dyb brunsort Farve. 

 Legemets forskjellige Vedhæng ere farveløse, alene med Undtagelse af det midterste Hale- 

 vedhæng, paa hvilket et Par stjerneformige Pigmentpletter af rød Farve bemærkes. 



Krop stormen er (se Tab. XXX, Fig. 1 og 2) usædvanlig kort og undersætsig, 

 hvorved denne Art skiller sig fra de fleste til nærværende Slægt hørende Arter. Forkrøp- 



