G8 



Det midterste Halevedhæng (Fig. 10 og 11) er forholdsvis temmelig kort, 

 idet det neppe opiiaar mere end V4 'if Bagkroppens Længde. Det viser den sædvanlige 

 aflangt firkantede Form og afsmalnes ganske jevnt lige fra Basis af, saa at Sidekanterne 

 faa et næsten fuldstændig lige Forløb. I sin forreste Halvpart ere disse ganske nøgne, 

 længere bagtil staa paa hver Side omtrent 10 sm.aa Torner, hvoraf den bågeste er noget 

 fjernet fra Spidsen. Bagtil er Vedhænget ved et temmelig dybt, V5 af dets Længde ind- 

 tageude, vinkelformigt Indsnit delt i 2 tilspidsede Fiige, hvoraf enhver paa Spidsen bærer 

 en usædvanlig lang bagud rettet Torn. Indsnittets Kanter ere som sædvanligt fint og 

 regelmæssigt tandede. 



De ydre Halevedhæng (Fig. 12) ere af sædvanligt Udseende. Den indre Plade 

 er omtrent af samme Længde som det midterste Halevedhæng, stærkt opsvulmet ved 

 Basis samt her forsynet med en vel udviklet, skjøndt ikke meget stor glasagtig Otolith. 

 Langs den indre Rand af denne Plade findes under Randborsterne 7 med temmelig lange 

 Mellemrum skilte Torner. Den ydre Plade er omtrent '/+ længere end den indre og af 

 lineær Form. 



Hauuen kjender jeg kun efter et mindre, endnu aabenbart ikke fuldt udviklet 

 E.xemplar. 



Det til de ovre Antenners Skaft fæstede Appendix var kun tilstede i Form af 

 en ubetydelig konisk Fortsats uden al Børstebesætning. 



3die Par Bagkropsl e m mer havde den ydre Gren ligeledes særdeles kort og 

 knudeformig. 



4de Par Bagkropslemm er (Fig. 13) vare mere udviklede, skjondt betydelig 

 kortere end bos de i det foregaaende omtalte Arter, idet de neppe rakte til Enden af 

 sidste Segment. I sin Bygning lignede de meget samme af følgende Art. Basaldelen var 

 simpel aflang-firkantet, og den indre Gren omtrent af samme Udseende som de tilsvarende 

 Lemmer hos Hunnen. Den ydre Gren dannede en simpel cylindrisk Stamme af Basalde- 

 lens dobbelte Længde og inddelt i .5 Led, hvoraf det Iste var læugst. de 2 sidste ganske 

 korte og hvert bevæbnet med en forholdsvis kort, ucilieret Torn (rudimentær Svøbe). 



Efter nøiere I^ndersøgelse og efterat have confereret med Norman, maa jeg nu 

 anse denne af mig tidligere som en ny Art under Benævnelsen M. a ur an ti a opforte 

 Form som identi.sk med den af nævnte Forsker (1. c.) beskrevne M. Lamornæ. Den er 

 let kjendelig fra alle vore Mysiser ved sin usædvanlig korte og undersætsige Kropsform, 

 blodrøde Farve samt ved Antennebladenes og det midterste Halevedhængs Form og 

 Bevæbning. 



Arten er foruden ved Norge kjendt fra de britiske Øer (Couch, Norman), Bohu-sliin 

 (Goes) og Danmarks Kyster (Meinert), men synes overalt at være sjelden. Hos os har 



