71 



4 og /ed det indre Hjørne 9 stærke Fjærbørster. Svøberne ere temmelig lange og vise 

 det sædvanlige indbyrdes Forhold. 



De nedre Antenners Blad (Fig. 4) er af betydelig Størrelse, næsten dobbelt 

 saa langt som de øvre Antenners Skaft, og af en temmelig smal, oval-lancetdannet Form, 

 med den største Brede neppe større end Ve ^^ Længden. Bladets Ende er stumpt lil- 

 spidset og forsynet med den sædvanlige Tværsutur. Den ydre Kant er næsten lige, me- 

 dens den indre viser en ganske svag og jevn bueformig Krumning. Rundt alle Kanter af 

 Bladet, fra Basis til Spidsen findes en uafbrudt Rad af stærke Fjærbørster, hvoraf de til 

 den indre Kant fæstede ere længst. Svøbens Skaft er kortere end de øvre Antenners 

 Skaft, cylindriskt, med 2det Led længst. 



2det Par Kjæver (Fig. 5) have Endeledilet særdeles bredt, spadeformigt og 

 langs den ydre Kant forsynet, med en regelmæssig Rad af circa 24 Torner. Viften er for- 

 holdsvis liden og af triangulær Form. 



Iste Par Kjævefødder (Fig. 6) have den fra Basalleddet indad udgaaende 

 Plade særdeles stor, og de 2 følgende Led ere ligeledes stærkt udvidede indad, dannende 

 skraat fortil rettede tungeformige, med stærke Børster besatte Fortsatser. 



Fødde r ne (Fig. 7) ere temmelig stærkt forlængede og rigeligt børstebesatte. Af 

 Leddene er det 3die størst og betydelig længere end 4de. Tarsen er stærkt udviklet, idet 

 den omtrent indtager Va af Fodens Længde og sammensættes af 6 — 7 Led foruden Endekloen, 

 der er særdeles tynd og svag. Svømmegrenen er af sædvanligt Udseende og har Ende- 

 delen sammensat af 9 Led. 



Det midterste Halevedhæng (Fig. 8) er af betydelig Størrelse, næsten ligt -/s 

 afBagkroppens Længde, og viser den sædvanlige langstrakt-firkantede Form. Det afsmalnes 

 temmelig jevnt bagtil, hvorfor ogsaa Sidekanterne have et kun svagt bugtet P^orløb Paa 

 hver Side ere disse bevæbnede med henimod 30 stærke Torner, hvoraf den hageste staar i 

 ubetydelig Afstand fra Spidsen. Denne er ved et temmelig dybt, V.^ af Vedhængets Længde 

 indtagende Indsnit delt i 2, i Enden .stumpt afrundede Flige. Indsnittet er temmelig bredt, 

 idet Bunden ikke er vinkelformig, men afrundet, og dets Kanter, der i den forreste Del 

 kun ere lidet divergerende, eller næsten parallele, ere bevæbnede med de sædvanlige tæt 

 stillede tine Torner. Ved det ydre Hjørne af enhver af Endeloberiie staar en enkelt Torn 

 af samme Størrelse og Beskaffenhed som Sidetornerne, med hvilke den danner en fortlø- 

 bende Række. Hos meget unge Exemplarer har det bagre Indsnit en helt anden Form 

 end hos de voxne. Det er nemlig her (se Fig. 10) vinkelformigt, med Sidekanterne næsten 

 lige og stærkt divergerende, hvorved det faar et meget lignende Udseende som hos føl- 

 gende Art. 



De ydre Halevedhæng (Fig. 9) ere af temmelig langstrakt Fonn. Den indre 

 Plade opnaar dog ikke fuldt det midterste Halcvedhængs Længde og viser den sædvanlige 

 lancetdannede Form. Basis er noget, skjondt ikke betydeligt opsvulmet og indeslutter en 



