79 



hed som de til Vedhængets Sidekanter fæstede. Indsnittets Kanter ere som sædvanlig tæt 

 besatte med fine Torner. 



De ydre Halevedhæng (Fig. 10) ere af meget spinkel Form. Den indre Plade 

 er noget kortere end det midterste Halevedhæng og af smal lancetdannet Form, med Basis 

 temmelig stærkt opsvulmet og forsynet med en stor og tydelig glasagtig Otolith. Langs 

 den indre Kant af denne Plade tindes under Randbørsterne omtrent 14 tynde Torner. 

 Den ydre Plade er næsten Vs længere end den indre, særdeles smal, lineær og svagt ud- 

 adkrummet. 



Hauueu (Fig. 2) er omtrent af Hunnens Størrelse og let kj endelig ved de her me- 

 get skarpt udprægede sexuelle Characterer. 



Det til de øvre Antenners Skaft fæstede Appendix (Fig. II) er ganske usædvan- 

 lig stærkt forlænget, selv noget længere end Skaftet, og af en særdeles smal, sammentrykt 

 Form. Det er langs den nedre Kant besat med tætte, men forholdsvis korte Haarborster. 



De ydre Kjønsvedhæng (Fig. 12) ere af sædvanligt Udseeude og middelmaadig 

 Størrelse. 



3 die Par Bagkropslemmer (Fig. 13) have Basaldelen temmelig stor og mu- 

 skuløs, af atlang firkantet Form. Den ydre Gren er noget længere end den indre, af smal 

 cylindrisk Form og delt i 4 tydelige Led, hvoraf det Iste er størst. 



4de Par Bagkropslemmer (Fig. 14) ere særdeles kraftigt udviklede og række 

 omtrent til Enden af de ydre Halevedhæng. Basaldelen er temmelig smal, uden nogen 

 bemærkelig Indknibning ved Enden. Den indre Gren er af sædvanligt Udseende og be- 

 staaende af 2 Segmenter, et kort og bredt basalt og et smalt med stærke Fjærbørster 

 besat Endesegment. Den ydre Gren er særdeles stærkt forlænget, smalt cylindrisk og som 

 hos de øvrige Arter delt i 5 Led, hvoraf Iste, Sdie og 4de omtrent ere ens lange, medens 

 2det og .5te ere betydelig kortere. Fra Enden af sidste Led udgaa 2 ulige lange, diver- 

 gerende Svøber. Den indre af disse er 2-leddet og neppe mere end halvt saa lang som 

 den ydre; begge vise mod Enden en tæt Leddeling og ere i den ene Kant besatte med 

 fine Torner. 



Sidste Par Bagkropslemmer (Fig. 15) have et tydeligt afsat kort Kodled, 

 hvori et Par tynde Muskelbundter sees. 



Nærværende ved Formen af Antennebladene fra alle de i det foregaaende omtalte 

 Arter let kjendelige anselige Mysis blev forst opdaget af Prof. Lilljeborg ved Skaanes 

 Kyster (Kullaberg). Den er desuden kjendt fra de svenske Østersokyster (Goes), Dan- 

 mark (Meinert), Grønland (Krøyer), Nordamerikas Nordostkyst (Smith) samt Island, hvor 

 jeg selv har tåget den under Iste Nordhavs-Expedition. Hos os har jeg truftet den meget 

 almindelig ved Lofoten og hele Finmarkens Kyst lige til \'adso. endelig i Trondhjems- 

 fjorden samt paa en enkelt Lokalitet i det indre af Christianiafj orden (Svelvik). 



