8-2 



lere end Bagkroppeu. Denne aftager ganske successivt i Brede bagtil og har sidste Seg- 

 ment noget, skjondt ikke meget længere end de ovrige. 



Rygskjoldet er forholdsvis kort og lader hele bågeste Forkropssegraent samt 

 en Del af det foregaaende ubedækket. Fortil i Midten danner det en tydelig, skjøudtikke 

 meget fremspringende, tilspidset Pandeplade, der skyder frem over Øinenes Insertion. De 

 nedre forreste Hjørner af Rygskjoldet ere uddragne til tilspidsede Flige, der dække Siderne 

 af de nedre Antenners Basaldel. 



Øinene ere forholdsvis smaa. smalt pæreformige og næsten dobbelt saa lange 

 som brede. Da de ere adskilte i Midten ved et temmelig betydeligt Mellemrum, rage de 

 dog adskilligt ud over Siderne af Rygskjoldet. Den facetterede Del indtager omtrent 

 Halvparten af Øiet og viser et mørkt, brunligt Pigment. 



De ovre Antenners Skaft (Fig. 3) er forholdsvis kort og tykt, neppe opnaaende 

 mere end '/4 af Forkroppens Længde. Iste Led er adskilligt kortere end de 2 øvrige 

 tilsammen og forsynet med 2 usædvanlig lange og tynde cilierede Børster, hvoraf den 

 ene udgaar fra den ydre Fortsats, den anden fra den dorsale Side fortil. Sidste Led er 

 temmelig stort og opsvulmet samt bærer i den indre Kant 4 og ved det indre Hjørne 8 

 Fjærborster. Desuden tindes langs den ydre Side en Rad af korte, ucilierede Børster. 

 Svøberne ere temmelig lange og den ydre som sædvanlig betydelig længere end den indre. 



De nedre Antenners Blad (Fig. 4) har en lignende smal lancetdannet eller 

 syldannet Form som hos foregaaende Art, men skiller sig strax derved, at den ydre 

 Sjettedel her (se Fig. 5) ved en meget tydelig Tværsutur er skilt som et særeget Ende- 

 segmeut. Bladet er næsten 3 Gange saa langt som de øvre Antenners Skaft og 10 Gange 

 længere end bredt. Det afsraalnes jevnt mod Enden, der lober ud i en temmelig lang og 

 skarp tornforniig Spids. Langs begge Kanter staa talrige Fjærbørster, hvoraf de i den 

 indre Kant ere læugst. Svøben'er omtrent af Forkroppens Længde; dens Skaft er noget 

 kortere end de ovre Antenners Skaft, cylindriskt og har de 2 sidste Led indbyrdes af 

 omtrent ens Længde. 



Overlæben (Fig. 6) udmærker sig derved, at den lortil er uddraget i en skarp 

 tornforniig Fortsats ligesom hos Arterne af Slægten Siriella. 



2 det Par Kjæver (Fig. 7) have Endeleddet temmelig stort og af oval Form. 

 Langs dets ydre Rand er fæstet .3 cilierede Børster; derimod er der intet Spor af de her 

 hos de ovrige Arter forekommende Torner. Viften er forholdsvis liden, af triangulær Form 

 og har den fra Spidsen udgaaende Borste betydelig længere end de ovrige. 



Iste Par Kjævefødder (Fig. 8) vise den sædvanlige Bygning, men have 2det og 

 3die Led kun lidet udvidede indad og sidste Led forholdsvis større end hos de øvrige 

 Arter. 



Fodderne (Fig. 9) ere temmelig smaa og alle omtrent af ens Længde. Af Led- • 

 dene er det 3die størst og betydelig længere end 4de. Tarsen er omtrent af 3die Leds 



