83 



La^ngde, særdeles boielig og sammensættes paa de 5 første Fodpar af (i Led foruden 

 Endekloen. Denne er tydelig, skjondt svagt udviklet. Svomraegrenen er meget kraftig, 

 raed Basaldelen pladeformigt udvidet og Endedeleu sammensat af 9 Led. Sidste Fodpar 

 (Fig. 10) skiller sig kjendeligt fra de ovrige Par. Det er forholdsvis kraftigere bygget og 

 har 3die og 4de Led betydelig tykkere samt forsynede med meget kraftige Muskelbundter. 

 Til den indre Kant af 4de Led er fæstet 3 stærke fortilrettede Torner, hvoraf de 2 udgaa 

 fra Enden, den odie fra en stærkt Afsats fra Midten. Tarsen er forholdsvis længere end 

 paa de øvrige Par og bestaar af ikke mindre end 8 Led foruden Kloleddet. 



Det midterste Halevedhæng (Fig. 11) er temmelig stort, betydelig længere 

 end sidste Segment, og af atiang triangulær Form. med den største Brede, der er 

 noget mindre end den halve Længde, ved Basis. Enden er smalt uddragen og hel. ikke 

 indskaaret, samt tvært afkuttet. Sidekanterne ere paa hver Side forsynede med circa ^2 

 smaa, ensformigt udviklede Torner, hvoraf de bågeste ere ved større Mellemrum fjernede 

 fra hinanden end de ovrige. Fra selve den afkuttede Spids (se Fig. 12) udgaa 4 bagud- 

 rettede Torner, hvoraf de 2 yderste ere temmelig lange, medens de 2 mellemste neppe 

 ere halvt saa store. 



De ydre Halevedhæng (Fig. 13) have de 2 Endeplader af meget ulige Længde. 

 Den indre Plade er neppe saa lang som det midterste Halevedhæng og af kort lancet- 

 dannet Form, med Basis temmelig stærkt opsvulmet og indesluttende en stor og tydelig 

 glasagtig Otolith. Tæt bag Høreapparatet tindes nærmere den indre Kant paa Undersiden 

 en kort, men tydeligt fremspringende Crista (Fig. 14"i. hvortil er fæstet en Rad af talrige^ 

 regélmæssigt kamformigt ordnede Torner. Den ydre Plade er mere end V3 længere end 

 den indre og af meget smal lineær Form. 



Hauiieu (Fig. 2) er i Regelen noget mindre end Hunnen og meget lig denne, 

 skjøndt kjendelig ved de sædvanlige sexuelle Characterer. 



De øvre Antenners Skaft (Fig. 15) er kraftigere bygget end hos Hunnen og 

 ved Enden forsynet med den sædvanlige haarede I^ap, der er mere em! halvt saa lang som 

 Skaftet og af sædvanligt Udseende. 



De ydre Kjonsvedhæng (Fig. IG) ere korte og tykke samt forsynede langs 

 den ydre Side med en Rad af 9 Fjærborster. Enden er tydeligt tvelappet, med den for- 

 reste Lap forsynet med talrige krummede Børster. 



3die Par Bagkropslemmer (Fig. 17) ere ganske simple og skille sig i ingen 

 Henseende fra samme hos Hunnen. 



4de Par Bagkropslemmer (Fig. 18) ere derimod som hos de ovrige Mysiser 

 udviklede til. styletformige, bagudrettede Apparater. Deres Bygning er imidlertid her tem- 

 melig afvigende fra samme hos de i det foregaaende omtalte Arter og deres Længde hel- 

 ler ikke betvdelig, idet de kun lidet overrage sidste Segment. Basaldelen er særdeles 



11* 



