97 



migt Fremspring, der omtrent er beliggende ved Enden af den forreste Trediedel af Bla- 

 dets Længde. Enden er særdeles skraat afskaaret i Retningen indenfra udåd, med det 

 indre Hjørne stærkt fremspringende og forholdsvis bredere end hos P. obesa. Langs den 

 indre Kant og den skraat afskaarne Ende er fæstet en Rad af circa 30 lange Fjærbørster. 

 Svøben er omtrent af Legemets halve Længde; dens Skaft er særdeles plumpt bygget, 

 noget kortere end de øvre Antenners Skaft og har de 2 sidste Led stærkt opsvulmede og 

 forbundne med hinanden ved et meget skjævt Led. 



Munddeleue stemme idethele meget nøie overens med samme hos den typi- 

 ske Art. 



2 det Par Kjæver (Fig. 5) have Endeleddet af oval eller elliptisk Form og langs 

 sin ydre Rand forsynet med S fint cilierede Børster. Viften er forholdsvis liden og af 

 triangulær P'orm. 



Fødd erne (Fig. 6—8) ere noget spinklere end hos P. obesa, men forøvrigt af 

 en meget lignende Bygning. Tarsen er paa Iste Fodpar (Fig. 6) kun ubetydeligt, paa de 

 følgende (Fig. 7 og 8) meget kjendeligt længere end 4de Led. Den bestaar som hos den 

 typiske Art af 3 Led, hvoraf dog det Iste her er tydeligt kortere end de 2 øvrige tilsam- 

 men. Endekloen forholder sig omtrent som hos hin Art, ligeledes Svommegrenen. Sidste 

 Fodpar (Fig. 8) er betydelig mindre end de næstforegaaende og ogsaa af svagere Bygning, 

 med Endekloen meget tynd. 



I Bagkropslemmernes Bygning er ingen væsentlig Forskjel fra samme hos P. 

 obesa at notere. 



Det midterste Halevedhæng (Fig. 9) er kun lidet længere end sidste Segment 

 og af triangulær Form, med den største Brede, der er betydelig større end den halve 

 Længde, ved Basis, hvorfra det hurtigt afsmalnes mod Enden. Denne er (se Fig. 10) me- 

 get smalt udtrukket og afstumpet samt bærer 4 ulige lange Torner, hvoraf de inderste 

 næsten ere 3 Gange saa lange som de yderste, samt i Midten 2 tynde Børster. Sidekan- 

 terne af Vedhænget ere noget concaverede og ligesom hos den typiske Art ganske glatte, 

 uden Spor af Torner. 



De ydre Halevedhæng (Fig. 11) ere forholdsvis kortere end hos P. obesa. 

 Den indre Plade er kun ubetydeligt længere end det midterste Halevedhæng og paa sin 

 nedre Flade, noget indenfor den indre Rand, forsynet med en Rad af særdeles smaa Torner, 

 der dog kun rækker lidet ud over Midten af Pladens Længde. Basis er temmelig stærkt 

 opsvulraet og indeholder en tydelig, skjøndt meget liden glasagtig Otolith. Den ydre Plade 

 er omtrent V4 længere end den indre og af lineær Form. 



Hannen (Fig. 2) er ialmindelighed noget større end Hunnen og ligner meget Hannen 



af P. obesa. 



Det til de øvre Antenners Skaft fæstede Appendix (Fig. 12) er meget stort og 



13 



