101 



Af Form er det aflangt triangulært eller næsten lancetformigt samt oventil stærkt indhu- 

 let, med den største Brede, der neppe er større end den halve Længde, ved Basis. Tæt 

 bag denne indknibes det pludselig stærkt, saa at den ydre Del bliver meget smal, med 

 Siderandene næsten lige og som sædvanligt ubevæbnede. Enden er (se Fig. 8) tvert af- 

 kuttet og som hos de øvrige Arter forsynet med 4 bagudrettede Torner og 2 tynde Bør- 

 ster. Det indbyrdes Forhold mellem Tornerne er imidlertid her et andet, idet de inderste 

 kun ere lidet, neppe mere end Vj længere end de yderste. 



De ydre Halevedhæng (Fig. 9) ere temmelig stærkt forlængede, forøvrigt af 

 den sædvanlige Bygning. Den indre Plade er kun hølst ubetydelig længere end det mid- 

 terste Halevedhæng og har i den indre Kant en Rad af circa 30 temmelig stærke Torner 

 (se Fig. 10), der ved Basis staa særdeles tæt sammen og bagtil næsten strække sig til 

 Spidsen af Pladen. Basis er temmelig opsvulmet og indeslutter en meget stor glasagtig 

 Otolith. Den ydre Plade er næsten Va la^ngere end den indre og af lineær Form, dog noget 

 afsmalnende mod Enden. 



Hannen (Fig. 2) er betydelig større end Hunnen og let kjendelig fra Hannerne af 

 de øvrige Arter ved Bagkropslemmernes Udvikling. 



Det til de øvre Antenners Skaft fæstede Appendix (se Fig. 2) er omtrent af Skaf- 

 tets halve Længde og af den for Slægten characteristiske Bygning. 



De ydre Kjønsvedhæng ere forholdsvis smaa, men forresten normalt hyggede. 



Bagkropslemmerne ere alle udviklede til kraftige, tvegrenede Svømmeredskaber, 

 med særdeles bred og muskuløs Basaklel og mangeleddede Grene. 



Iste Par Bagkropsleramer (Fig. 11), der hos Hannerne af de 2 øvrige Arter 

 ere ganske rudimentære og af samme enkle Bygning som hos Hunnerne, ere her udviklede 

 paa en lignende Maade som de øvrige Par, dog med den Forskjel, at den indre Gren 

 (Fig. 12) som sædvanligt er rudimentær og uleddet. Den er neppe mere end '/s saa lang 

 som den indre Gren og har ved Basis en temmelig stærkt fremspringende, skraat udad- 

 rettet pladeformig Fortsats, hvortil er fæstet 7 Hørebørster. Selve Grenens Stamme er 

 stumpt koniskt tilløbende og forsynet med en Del (12) uregelmæssigt fordelte korte 

 Børster. 



De øvrige Bagkropslemmer (Fig. 13) ere alle af ens Udseende og have begge 

 Grene af omtrent samme Længde samt delte i talrige med lange cilierede Børster besatte 

 Led. Den indre Gren har ved Basis den sædvanlige pladeformige Fortsats, der omtrent 

 er af samme Udseende som paa Iste Par. 



Nærværende anselige Art, den største af Slægten, er forst beskrevet afProf. Sidney 

 Smith i New Haven efter en Del mere eller mindre mutilerede Exemplarer optagne ved 

 Hjælp af Bundskraben i St. Lawrence Bay og Massachusetts Bay. Smith har paa Grund 



