40 



meget bevægelige og kan tilsammen virke som et 

 meget kraftigt tangforraigt Griberedskab. 



Af Munddelene er Overlæben og de 2 Kind- 

 bakker let iøinefaldende. Derimod er de 2 Par Kjæ- 

 ver meget vanskeligere at opdage og lader sig egent- 

 lig kun nøiere undersoge ved Dissection. 



Overlæben (Tab. VI, Fig. !), L; Tab. VII, Fig. 

 1, L; Fig, 3) har Formen af en aflang Lap, der fra 

 Ho vedets Ventralside strækker sig bagtil, og sædvan- 

 ligvis fuldstændig dækker overKindbakkernesTygge- 

 dele (se Tab. VI, Fig. 'J). Den viser paa Midten en 

 svag Udvidning og ender med en stump Spids, hvis 

 Kanter er fint cdlierede. Dens ydre Flade er noget 

 convex, medens den indadvendte Flade er plan eller 

 concav og laadden af fine, tildels gruppevis ordnede 

 Haar. Ved Hjælp af flere stærke Muskler, som fra 

 Hovedet passerer igjennem dens Indre, kan den 

 snart løftes op fraKindbakkerne, snart præsses ind 

 mod dem igjen. Ind under dens Basis ligger (se 

 Tab. VII, Fig. 3) Mundaabningen i Form af en tvær- 

 oval Spalte, der bagtil begrændses af en ubetydelig 

 fremspringende, haaret Kant. Nogen egentlig Under- 

 læbe er derimod ikke tilstede. 



Kindbakkerne (Tab. VI, Fig. 9, M; Tab. VII. 

 Fig. 1, M; Fig. 4) er af meget kraftig Bygning og 

 omslutter som et Par Boiler den nedre Del af Ho- 

 vedet paa Grændsen mellem dets forreste og bagerste 

 Parti. Det convexe baadformige Corpus, der saa- 

 godtsom fuldstændig udfyldes af de kraftige, indad 

 convergerende Tyggemuskler, ender oventil i en 

 Spids, der er bevægeligt indleddet til Hovedets Inte- 

 gument ved Enden af den dorsale Sutur, der be- 

 grændser Nakkesegmentet fortil. Den ventrale Ende, 

 eller den egentlige Tyggedel, er (se Tab. VII, Fig. 4) 

 stærkt indboiet og begrændset fra Corpus ved en 

 svag Indknibning eller Hals. Den er stumpt af kuttet 

 i Enden og har en oval Tyggeflade, der ved stærk 

 Forstoi'relse (Fig. 5) viser sig fint riflet paatværs, 

 med den ydre Del af Riflerne noget grovere og besat 

 med Rækker af tæt sammentrængte tandformige 

 Fremspring. Af nogen egentlig skjærende Del, er 

 der imidlertid intetsomhelst Spor. 



De 2 Par Kjæver kommer forst tilsyne, naar 

 man betragter Dyret fra Bugsiden, efterat de for- 

 reste Branchialfødder er fjernede eller lagte om til 

 Siderne (se Tab. VI, Fig. U, mi— m"; Tab. VII, Fig. 1, 

 m' — ra-). De er begge forholdsvis smaa og af enkel 

 Bygning. — Forste Par (Tab. VII, Fig. ti) bestaar 



articulated with the shaft and more or less strongly 

 incurved, and gradually diminishes in breadth to- 

 wards the point, which is bluntty rounded. In con- 

 trast to what is the case in the female, these antennae 

 are, in the male, very mobile, and can act together 

 as a very powerful forceps-formed prehensile ap- 

 paratus. 



Of the oral parts, the iipper lip and the 2 man- 

 dibles are readily visible. On the other hand, the 

 2 pairs of raaxillæ are much more difficult to dis- 

 cover and can, in reality, only be closely investigated 

 upon dissection. 



The anterior lip (PI. VI, fig. 9, L; PI. VII, figs. 

 1, L; fig. 3) has the shape of an oblong lobe, which 

 extends backwards from the ventral side of the 

 head, and usually completely covers over the masti- 

 catory parts of the mandibles (see PL VI, fig. 9). 

 It exhibits at the middle a faint dilation, and ter- 

 minates in a blunt point whose edges are finely 

 ciliated. Its outer surface is somewhat convex, 

 while the inwards turned surface is plane or con- 

 cave, and flufiy with fine hairs arranged partly in 

 groups. With the aid of several strong muscles 

 wliich from the head pass through its inside, it can 

 easily be raised irp from the mandibles, and be 

 easily again pressed in towards them. In below its 

 base lies the oral aperture, in the shape of a trans- 

 verse-oval fissure, which is bordered behind by an 

 inconsiderably pi'ojectant hirsute edge. Any real 

 posterior lip is, on the contrary, not present. 



The mandibles (PI. VI, fig. 9, M; PI. VII, fig. 

 1, M, fig. 4) are of very powerful structure, and 

 enclose, like a pair of bows, the lower part of 

 the head at the limit between the anterior and 

 posterior portions. The convex cymbiform corpus, 

 which is almost completely occupied by the power- 

 ful, inwards-convergent masticatory muscles, ter- 

 minates above in a point, which is movably arti- 

 culated to the integument of the liead, at the ex- 

 tremity of the dorsal suture which limits the cer- 

 vical segment in front. The ventral extremity, or 

 the veal masticatory part, is (see PI. VII, fig. 4) 

 strongly incurved and defined from the corpus by 

 a faint constriction or neck. It is bluntly truncated 

 at the extremity, and has an oval masticatory sur- 

 face wliich upon powerful magnification (fig. 5) shows 

 itself to be finely fluted transversally, with the 

 outer ])art of the flutings somewhat coarser, and 

 beset with series of closely crowded dentiform pro- 

 jections. Of any real cutting part there is, how- 

 ever, no trace. 



The 2 pairs of maxillæ appear first to view 

 when we observe the animal from the ventral side 

 after the foremost branchial feet have been removed 

 or placed away to the sides (see PI. VI, fig. 9 m.^ — 

 m.-; PI. VII, fig. 1 m.' — m."). They are both rela- 

 tively small and of simple structure. — The first 



