70 



har sin Plads. Bag Nakkefureii begynder den frie 

 Del af Rygskjoldet, der snm en Kappe lost bedæk- 

 kei" den underliggende Krop. Denne Del har eiter 

 Midten en tydelig Kjol, der bliver mere IVemtræ- 

 dende liagtil, hvor den ender nipd et spidst Frem- 

 spring i Bunden af Rygskjoldets liagre Indsnit. 

 Fortil er, som ovenfor anfort, Rygskjoldet fuldkom- 

 meu sammenvoxet med Hovedet og danner her ne- 

 dentil (se Fig. 2) en halvmaaneformig horizontal Du- 

 ])licatur, hvorved Hovedet faar en udpræget, bredt 

 skovldannet Form (se ogsaa Fig. 3). Hvad angaar 

 Rygskjoldets iinere Bygning, saa mangler det ethvert 

 Spor af Kalkafleiringer og er derfor meget boieligt 

 og idetliele af en temmelig lilod konsistens. Det 

 er, som sædvanligt, sammensat af 2 Lameller, en 

 ydi'e meget tynd, fuldkommen glat og glindsende 

 Lamelle af chitinøs BeskaflPenhed, og en indre mem- 

 branes og noget spongios Lamelle. Mellem begge 

 tindes et System af Hulrum, hvori Blodet cirkiilerer, 

 og desuden de 2 meget stærkt udviklede Skal- 

 kjertler. Disse er delvis udvendigt synlige som 

 aflangt ovale, noget sabelformigt krummede Felter, 

 der fra Nakkefuren strækker sig langs ad Siderne 

 af den frie Del af Rygskjoldet (se Fig. 3). De be- 

 staar hver (se Tab. XIII, Fig. 4) af en tiere (4ange 

 slyngeformigt bugtet Kanal, der synes at udmunde 

 ved Basis af Kindbakkerne. 



Borttager man den frie Del af Rygskjoldet, sees 

 (Tal). XIII, Fig. 1 og 2) den underliggende Krop at 

 være delt i en Række meget ensformige Segmenter, 

 der ikke grupperer sig til tydeligt markerede Af- 

 snit, om det end efter Forholdet af Lemmerne lader 

 sig gjore med nogenlunde Sikkerhed at bestemme 

 Grændserne for de 3 sædvanlige Kropsafsnit: Midt- 

 krop, Bagkrop og Hale. Segmeuternes Antal er ialt 

 28. Heraf tilkorer de 11 forste Midtkro])pen og 

 bærer hvert et enkelt Par Fodder, hvorimod de 11 

 folgende, til Bagkroppen horende Segmenter bærer 

 hvert tiere Par Fodder. De 6 bagerste Segmenter 

 er fodlose og repræsenterer derfor den egentlige 

 Hale. De er meget skarpt l^egrændsede, med Bag- 

 kanten noget hæ vet og rundt om bevæbnet med 

 koi'te Tagger, der ogsaa foretindes jiaa Rygsiden af 

 de nærmest tilgrændsende Segmenter af det fore- 

 gaaende Afsnit. Sidste Halesegment ise Tab. XII, 

 Fig. 23 — 27) er noget længere end de foregaaende, 

 og har oventil paa hver Side af Midtlinien en rund- 

 agtig Knude besat med en Kreds af smaa Tagger, 

 i hvis Midte en tin Sandsebor.sfe sees at rage frem 

 (se Fig. 28). Ved Enden af Segmentet tindes ]iaa 

 den ventrale Side Analaabningen, og umiddelbart 

 over denne fortsætter Segmentet sig i en tynd ho- 

 rizontal Plade, dei' sk\(ler frem bagtil mellem Basis 

 at de 2 Haletraade. 



rounded prominence, upon which the 2 compound 

 eyes are situated. Behind the cervical furrow, 

 the free jiortion of the carapace begins, covering 

 loosely, like a mantle, the underl3'ing liody. 

 Down the centre of this ])art, there is a distinct 

 keel, which V)ecoiiies more jirominent posteriorly, 

 and ends in a sharp pi'ojection at the bottom 

 of the posterior emargination of the carapace. As 

 stated al)ove, the carapace is completely coalesced 

 in front with the head, and there forms, below 

 (see fig 2), a crescent-shaped horizontal duplicatiire, 

 whereb\- the head ac(piire.s a pronounced shovel- 

 like shape isee also tig. 3). With regard to the 

 finer structure of the carapace, no trace what- 

 ever of calcareous deposit is found in it, and it is 

 therefore very flexible and, on the whole, of a rather 

 soft consistence. It is, as usual, composed of two 

 laniellæ, one external, very thin, perfectly smooth 

 and shining, and of a chitinous nature, tlie other, 

 an inner, membranous and somewhat sjjongy lamella. 

 Between the two tliere is a system of cavities, 

 througli wliirli the lil(_Mid circulates, and also 2 very 

 highly developed sliell glands. These are partially 

 visible externally in the form of long oval, ratlier 

 ensiformly curved areas, extending from the cervical 

 siilcus along the sides of the free ]iortion of the 

 caraj)ace (see fig. 3) They each consist (see PI. XIII, 

 fig. 4) of a tube witli several windings, which seems 

 to open at the base of the mandibles. 



If tlie free portion of the carapace be removed 

 (PI. XIII, figs. 1, 2), the underlying liody is found 

 to be divided into a series of very uniform segments, 

 wliich do not apportion themselves into distinctly 

 marked sections, altliough it is possible, l)y tlie rela- 

 tions of the limbs to one another to determine, with 

 a measure of certainty, the limits of the 3 ordinary 

 divisions of the body, — the mesosome, the meta- 

 some and the tail. The numljer ot the segments is 

 28 in all. Of these the fir.st 11 belong to the meso- 

 some, and each carry one ])air of legs, whereas the 

 following 11 segments, which belong to the meta- 

 some, each carry several jiairs of legs. The last 

 6 segments have no legs, and therefoi'e represent 

 the tail pro])er. They are very sharply defined, the 

 posterior edge being somewhat raised, and armed 

 all round with sliort denticles, which are also found 

 on the dorsal side of the adjacent segments of the 

 preceding sectitni. The last caudal segment (see PI, 

 XII, figs. 23 — 27) is rather longer than the prece- 

 ding ones, and has above, on each side of the me- 

 dian line, a round prominence surrounded liy a circle 

 of small denticles, from the midst of which a fine 

 sensory bristle is seen to project (see fig. 28). At 

 the end of the segment, on the ventral side, is the 

 anal oritice, and i;iimcdin1id\' Mbo\-e it, the segment 

 is j)r(doiigc(l int(i a thin horizontal laniidla, protru- 



