90 



Hg iidpræget Sondring af Midtkrop og Bagkro]5 lin- 

 des ikke. Men, i Liglied med livad vi har gjort med 

 Lrpidunis, lader sig maaske Grændsen mellem begge 

 sætte ved det Ilte Segment, der bærer det bagerste 

 af de 3 Par Branehialfodder, hvis Exopoditer er om- 

 formede til Fæste for Ægmassen, og hvor ogsaa 

 Kjonsaabningerne har sin Plads. 



Haledelen (se Tab. XVI, Fig. 7) er ganske kort, 

 nsegmenteret, og omboiet mod Bugsiden. Den er i 

 sin forreste Del temmelig tyk, men ndvides bagtil 

 mod Enden til 2 tynde, jevnsidesliggende Blader, 

 der hver nedad springer frem i Form af en tornformig 

 Fortsats. Ovenfor denne Fortsats er Banden af 

 hver Blade delt i et noget vekslende Antal (fra 8 

 til 15) smaa tandformige Fremspring cilierede i Kan- 

 terne. Hvor Bladerne ophorer oventil, er der i Mid- 

 ten en liden Knude, hvorpaa er fæstet 2 fint cili- 

 erede 2-leddede Børster (Haleborsterne), og ovenfor 

 dem igjen er den stærkt convexe, næsten hælformigt 

 fremspringende Rygflade af Halen bevæbnet med 

 omkring 6 stærke bagudboiede Torne, fint tandede 

 i Kanterne, og ordnede i 2 nregelmæssige Rader (se 

 ogsaa Fig. 7, bis). Til den af stumpede Ende af 

 Haledelen er bevægeligt indleddede 2 særdeles lange 

 og stærke, men knn ganske svagt boiedeKlor (Hale- 

 klorne), der morphologiskt synes at svare til Hale- 

 traadene hos Apodiderne og den saakaldte Furca hos 

 BranchijMdidcr og Phyllocarider. De afsmalnes grad- 

 vis med Enden, som gaar nd i en fin S})ids, og har 

 langs den bagre, noget concave Side talrige smaa 

 Tagger samt desnden i sin basale Del et Antal af 

 fine Børster. 



De sammensatte Øine (se Tab. XV, Fig. 2, 8,4, o) 

 har, som ovenfor nævnt, sin Plads i det indre af den 

 koniskt fremspringende Pandedel, hvis stnmpt til- 

 rnndede Ende de næsten fnldstændigt ndfylder. De 

 ligger meget nær sammen og stoder endog hos fuld- 

 voxne Individer nmiddelbart til liinanden i Midt- 

 linien (se Fig. 3, 4). Seet fra Siden (Fig. 2) har 

 hvert Øie en fnldstændig cii'kelrnnd Form, hvorimod 

 de, ovenfra eller nedenfra seet, viser sig ])aatværs 

 ovale. Begge Øine er (se Tab. XVI, Fig. 10, o) om- 

 givne af en fælles tynd og gjennemsigtig Membran 

 og bestaar af et meget betydeligt Antal af Syns- 

 elementer, hvis ydre Del, som sædvanlig, har For- 

 men af stærkt ly.sbrydende korte Kegler ind])lantede 

 med sin S])ids i det morkeØiepigment. Dette sidste 

 har en noget lysere overfladisk Skikt, hvorfor Kry- 

 stalkeglerne indenfor Kanterne af Øiet tager sig ved 

 paafaldende Lys md som tæt sammen liggende regel- 

 mæssige morke Pletter, medens de i Peripherien 

 danner en klar Bræm, eller Indfatning om Øiet. 

 Øinene er til en vis Grad bevægelige, idet de dels 

 k;iii trækkes noget tilbage i Hovedet, dels noget 



ments being the most highly developed. There is no 

 distinctly-marked division of the mesosome and me- 

 tasome; bixt as in Lepidurus, we may perhaps place 

 the boundary between the two, at the 11th seg- 

 ment, which caiTies the hindmost of the 'd pairs of 

 branchial legs whose exopodites are transformed to 

 sup]>ort tlie egg-mass, and where, too, the genital 

 openings are situated. 



Tlie caucUil part (see PI. XA^I, fig. 7) is (juite 

 short, unsegmented and curved towards the ventral 

 surface. In its anterior part it is rather thick, but 

 expands posteriorly towards the extremity into 2 thin, 

 juxtaposed lamellae, each of wliicli jirojects below in 

 the form of a spiniform prominence. Above this 

 prominence, the margin is divided into a somewhat 

 varying number (from 8 to 15) of small dentiform 

 projections with ciliated margins. AVhere the lamellæ 

 end above, there is, in the middle, a little tubercle, 

 to which are attached 2 finely-ciliated, 2-jointed 

 In'istles (caudal bristles), and aljove them again is 

 the highly convex, almost heel-like, projecting dorsal 

 surface of the tail, armed with about G strong, 

 backward-ciirved spines, finely dentated at the edges, 

 and arranged in 2 irregular rows (see also fig. 7, bis). 

 To the blunt end of the caixdal ])art, 2 particularly 

 long and strong, but only very slightly curved 

 claws (caudal claws) are raovably articulated; they 

 seem, morphologically, to correspond to the caudal 

 filaments in the Apodidce. and the so-called furca in 

 the Branchipodidæ and Phyllocaridæ. They taper 

 gradually towards the extremity, which is very 

 finely pointed, and along their posterior, somewhat 

 concave side they are clothed with nixmerous .small 

 teeth, and moreover in their basal part with a 

 number of fine bristles. 



The compound eyes (see PI. XV, figs. 2, 3, 4, o) 

 are situated, as already mentioned, inside the coni- 

 cally projecting frontal part, almost filling its blnntly 

 rounded end. They lie very close together, and 

 even touch one another in the median line in full- 

 grown animals (see figs. 3, 4). Seen from the side 

 (fig. 2), each eye has a perfectly circular shape, 

 whereas seen from above or below, they appear 

 transversely oval. Both eyes (se PL XVI, fig. 10, o) 

 are surrounded by a thin and transparent common 

 membrane, and con.sist of a very consideralile num- 

 ber of visual elements, whose outer part has, as 

 usual, the shape of short, higlily-refractive cones, 

 with their point planted in the dark ocular pigment. 

 This pigment has a rather lighter superficial coating 

 causing the crystalline cones within the margin of 

 the eye to appear, when the light falls n]ion them, 

 like closely-adjacent, regular, dark spots, \\ liilc tliose 

 in the periphery form a clear rim or setting round 

 the eye. The e_yes are movable to a cei'tain extent, 

 being ])artly capal)le of sliglit retraction into the 

 liead, partly of liciug sligh11\' turned on their axis. 



