222 



og hos t;n Arl viser sig een ganske ciendonimclig Vinkelforni, idet den iangslnikte og sniaic 

 Oiekugle — eller rettere: forreste Del — danner ligesom en Albue med Stilken (S. aney- 

 lops, tab. 111, lig. 8, b). Men med Hensyn til Artsadskillelsen maa fastholdes, at Oiets 

 Beskaffenhed idetniindstc hos nogle Arter er nogen Afvexling underkastet ; jeg^har nemlig 

 hos den nysnævnte S. ancylops fundet Længdeforholdet temmelig forskjelligt, dog uden 

 noget bestemt Forhold til Dyrets Alder; ligeledes har jeg fundet Vinkelens Krumning 

 varierende hos samme Art. Hos et meget gammelt eller rettere meget stort Exemplar af 

 S. Frisii vare Oinene meget tykkere ('"en ikke længere) end hos unge Exemplarer, og 

 Kuglen langt stærkere adskilt fra Stilken.') lovrigt kan her gjenlages, hvad allerede er 

 bemærket, at den Deel af Cefalothorax, til hvilken Oinene ere fæstede, træder lidt frem 

 foran Rygskjoldels forreste Rand i Form af en Halvmaane, og at altsaa Oinenes Rod er 

 ubedækket. 

 Ovcrste De overste Folere, som ere tilheftede lige under Oinene, synes, naar de ere 



Foler O 



' fuldstændigt bevarede, i Længde omtrent at slemme med Dyrets Totallængde C'ios nogle 

 Arter har jeg fundet dem ganske ubetydeligt længere end Totallængden , hos andre lidt 

 kortere, hoist en Syvendedeel-). Skaftet indeholdes sædvanligt tre til 3,\ Gange i Svobens 

 Længde; i Totallængden hyppigst omtrent fire Gange, sjeldnere fem Gange, hos een Art 

 CS. obesus) endog syv Gange; hos S.brachyorrhos har jeg derimod fundet det noget længere end 

 Svoben. Hvad dets Forhold til Rygskjoldet angaaer, da slaacr det oftest ikke ret meget 

 tilbage for dette i Længde, ja er hos to Arter iS. Rinkii og seirnlalus') endog af lige 

 Længde med det'"*); men paa den anden Side gives der dog ogsaa Arter, hos hvilke 

 Rygskjoldet er næsten dobbelt saa langt, eller endog mere end dobbelt saa langt som de 

 overste Foleres Skaft. Det bestaaer af de sædvanlige tre Led, og giver ved disses 

 forskjelligc Form og afvexlende Længdeforhold værdifulde iiidrag til Artsadskillelsen: 



1) Milne Edirnrils ansiver (Ann. (1. so. nat 1. c), at Oienstilkenes Længde vexler eftci' Kjonncne. Da 

 denne Faastand iUUc gjentages i Hist. nat. d. Cinst. , tur man maaskee loimode, at Forfatteren selv 

 har forladt den. Men jeg liolder det dog ikke for overflodigt, udtrykkeligt at udhæve, at jeg ikke 

 hos de af mig undersogte Arter har fundet Noget, der kunde tjene til Bekræftelse fur den. 



-J !H. Edwaids's .Angivelse, at de overste Folere ere overordentligt lange, flere Gange storre end Total- 

 hengdcn, omtrent af lige Længde med de nederste Folerc, lader sig ikke anvende paa de af mig 

 undersOgte Arter, og hans S. allunticus adskiller sig saaledes ved dette Forhold ret paafalilende. 

 (ianske i Modsætning til denne staacr en senere af mig adskdt Art, S. hruchijorrhos, hos hvilken disse 

 Redskaber, skjondt, som det synes, aldeles ubeskadigede, ikke naac Halvdelen af Tolallængden. 



') Ilos eet Exemplar af S. semilalus var endog de ovciste 1^'olcres Skaft ikke ubetydeligt længere end 

 Rygskjoldet. 



^) Stundom stoder man dog paa et Individ, hvor Leddenes Antal synes at forogcs derved, at et eller 

 andet af disse mere eller mindre lydeligt deler sig i to (Tab. I, fig. 1, c fremstiller et saadant Forhold 

 al det sidste Lcil). Hvorledes denne Uregelmæssighed, som endnu hyppigeie hos nærværende Slægt 

 viser sig med Hensyn til Fodparrcne, skal forklares, niaa jeg lade uafgjort. 



