224 



ganske simpel, hcstaaende af omlrent fem eller sex LeA'), af hvilke det forslc gjerne 

 overgaaer de folgende betydeligt i Tykkelse. Hos Hannerne derimod skjelner man mellem 

 en tykkere, treleddet Roddeel og en tynd, omtrent 7— 8-leddet Snert. Og Ira Roddelens 

 forste Led udgaacr i Enden paa den ydre Side en toleddet, krum, megel tynd og særdeles 

 spids Honikrog"), hvilken med sin Spidse synes at passe i en Fure eller Rende langs 

 den ydre Side af Skaftets tredie, hjerleforniigl udvidede Led"). Paa denne Maade frem- 

 bringes et Slags Griberedskab, om hvilket man, indtil nærmere Erfaringer opnaaes, maaskee 

 tor formode, at det kunde tjene under Parringen til at fastholde Hunnerne eller deslige. 

 Men, hvad Mening man maalte have om dette Redskabs Anvendelse, bliver det altid et 

 mærkeligt Fænomen, da man intet Lignende kjender hos nogen anden Decapod. ^). 

 Nedcisie De nederste Folere ere anbragte under de oversle , og udmærke sig kun ved den 



1-.. 1 " 'o C 



r olci'C. 



overordentlige Længde af den særdeles tynde, af utallige Sniaaled sammensatte Smhe (der 

 dog hos Spiritus- Exeniplarcr alleroftesl savnes tildels eller ganske). Hvor jeg har fundet denne 

 ubeskadiget, har den overgaaet Dyrets Totallængde tre til lire Gange eller endnu mere. Det synes 

 vanskeligt at forklare, hvorledes disse saa smaa og saa skrobelige Skabninger, der tilmed 

 leve i det aabne Hav, ere istand til at bevare et saadanl Redskab; ligesom ogsaa dettes 

 speciellere Anvendelse vel endnu er en Gaade. — Forholdet af disse Foleres Skaft og af 

 det bladdannede Vedhæng er i det Væsentlige det sædvanlige. Jeg vil kun bemærke, al 

 Skaftets sidste Led viser nogen Afvexling i Læ^ngdeforhold og Form; hvorfor jeg har 

 troet at kunne gjore Brug af det ved Artsadskillelsen. — Det bladdannede Vedhæng har 

 en temmelig betydelig Længdeudvikling (det udgjor gjerne en Sjeltedeel til en Femtedeel 

 af Tolallængden), men er smalt eller nærmer sig det Liniedannede, dog i forskjellig Grad. 

 Den sædvanlige Torn i Enden af den ydre Rand er tilstede, men er kun lille. Forholdet 

 mellem Længden og Breden af dette Vedhæng er ikke uden Nytte ved Arternes Adskillelse. 

 .Muiiildclr. Munddelene stemme baadc i Tal og Form overeens med Reieafdelingens regel- 



mæssige Forhold, forsaavidt det Væsentlige angaaer. Men paa den anden Side vise de 

 lildeels smaa Forskjelligheder hos Arierne indbyrdes. Imidlertid har jeg ikke anseet det 



') Hos enkelte Arter har jeg slet itigeti l,C(lindJelin<T luinriet slijelne. 



'-) Enden af denne Kros ci' (idetmindstc hos nogle Arter) piia den eoncave Side forsynet med flere 

 Rækker sniaa Vorter; ogsaa synes denne Krog ligefra Koden af at gjenneniborcs af en Kanal (?), som 

 aabncr sig (saaledes har det idetmindste forekommet mig hos nogle Ajter) foran Vorternes I5cgyn- 

 delse. Tab. I, fig. I, c— y, z og z'. Kun een Art, S. serrulalus, liar to Ilornkrogc, tab. IV, fig 12, b'. 



■') Dette l,cd er .stundom paa den udbuede Side forsynet med et Antal parallelc Tværstriber, hvis l!clyd- 

 ning er mig ubekjendt. , ■ 



') Angjvelserne nm Bisvoben hos Miliie Edwards [deux petits appendiees filifojrnes rudimenlaires — Ann. 

 d. se. XIX, 437 — og deux (ilamcnts riKlimciilaires — Hist. d. Crust. 11, 427 — ) rnaa berigtiges efter 

 Ovonslaaende. Selv Hannerne have ikke lo liisvoiier. men kun een i Kii.lcn klcHlel. 



