225 



for licnsiglsmæssigt al benytte dem ved Artsadskillelsen, efterdi deres Undersogelse er 

 leminelig vanskelig, ikke IjIoI pna Grund af Ariernes ringe Storrelse, men ogsaa for- 

 medeist Delenes Biodhed; fremdeles fordi de ikke kunne undersoges, uden at Individet 

 odelægges; endelig, fordi jeg ikke har folt nogen Trang til at benytte dem, da ydre og 

 lettere opfattelige Skjelnemærker vare tilstede hos de af mig hidtil undersogle Arter. 

 Imidlertid har jeg, saavidt muligt, stedse undersiigt dem. 



Kindbakken CTab.I,Cg.l,f ogf, Tab,III,fig.7,b; Tab.V, fig.15, b) har altid en langstrakt, liiiulbakken. 

 i begge Ender tilspidset, paa Midten bredere Form; den bestaaer af en forreste hornagtig 

 Deel og en bageste mere hudagtig; den forsle har jeg altid fundet tydeligt tandvæbnet 

 Cfire Tandspidser synes det sædvanlige Tal, sjeldnere tre eller lo eller endog sex'); og 

 dens Farve er gjerne af el morkt ilornbruunt; hos enkelte Arter Celler maaskce kun 

 enkelte Individer) fandt jeg den af en smuk Purpurfarve. Inderst eller bagest har den 

 en Tyggeflade (medens den frie Rand forfra bagtil er skjærende eller ligesom meiselagtig), 

 af noget forskjellig Form — rundagtig, ægdannet eller utydeligt firkantet — tildeels med 

 Tandknuder paa Randen. Palpen er treleddet, langstrakt, temmelig tynd, ofte rigeligt 

 borslevæbnet. Sædvanligt overgaaer den Kindbakkeii noget i Længde, men een Art 

 iS. corniculuni) viser imidlertid det modsatte Forhold. Dens forsle Led eller Rodleddet 

 er i Regelen meget kort og tillige utydeligt alsat, det andet, det længste, gjerne et Par 

 Gange læ'ngere end tredie. 



Forsle Kjæhepar (Tab. i, fig. l,g; Tab.V, fig. 15, c) bestaaer af de sædvanlige tre lijæljcinc. 

 Grene eller Stykker, og har intet Afvigende eller Paafaldende i Formen. Ogsaa Storrelse- 

 forholdet er det sædvanlige (Længden i Regelen omtrentlig med Kindbakkens halve Længde). 



Åndet Kjæhepar (Tab. I, lig. i. b; Tab. III, fig. 7, c) afviger heller ikke i noget 

 Væsentligt fra hvad der kan kaldes den almindelige Reieform. Kjæbedelen bestaaer imid- 

 lertid kun af tre Blade. Hvad dets Storrelseforhold angaaer, da er det gjerne dobbelt 

 saa langt som forsle Kjæhepar eller mere, og ligesaa langt som Kindbakken eller lidt 

 længere. Kun cl Par Arter gjore herfra Undtagelse (see Tavlen over Udmaalingerne). 



Overlæhen (Tab. 1, fig. 1, e) er stor, stærkt opsvulmet og fremragende; dens Læberne. 

 bageste Rand er meget bred, lidt udboiet, med jevn og flad Afrunding. 



') Milne Edwards angiver (Ann d. se. natur. 1. c. pag. 347): „les mandibules sont grosses, leiir lujrd 

 interne est large et pas sensibleincnt dente". Er Forlioldet saaledes hos S. allanlicus Fa\\v., saa al- 

 viger denne Art i saa Henseende meget fra alle de andre. Forovrigt antager jeg, efter den Afbildning, 

 M. Edw. paa det anfurte Sted nicdilelcr af KindbaUken, at lian Kun bar iagttaget dennes forreste eller 

 hornagtige Ilalvdcel, medcjis den bageste, blcidere Deel ved Disseutionen er bleven afreven, llerveil, 

 i Forening med Stillingen, lader den brede firkantede Form sig forklare. 

 Viilcnsk. Selsk. Skr., 5 Kække, naltirviilensk. niatliem. Afil. 4 Bind. *.* 



