231 



masse fitules heftet over hvert Par Brystfodder, samt over de lo sidste Par Kjæbefodder, 

 og Antallet bliver saaledes syv Par. Hvad Storreisen angaaer, da er ftirsle Par det 

 mindste, dernæst andet og syvende, som indbyrdes omtrent liave lige Størrelse; derpaa 

 tredie og sjette, ligeledes indbyrdes omtrent stemmende; endelig fjerde og femte. Formen 

 er mere eller mindre langstrakt oval, og Bygningen synes, indtil den underkastes en noi- 

 agtigere Undersiigelse, at være ganske sædvanlig; det vil sige: hver Gjælie (Tab. III, fig. 7 

 f — x', y, z) synes at bestaae af et Antal Blade (indtil en Snees Stykker), der ere for- 

 deeite i lo Længderækker langs begge Sider af en Aarestamme. Men, anvender man en 

 stærkere Forstorrelsc i Forbindelse med Presning, opdager man det ganske usædvanlige 

 Forhold, at hvert af de ovenomtalte Blade er sammensat af et temmelig betydeligt Antal 

 Smaablade — jeg har talt indtil tredive — og at altsaa hver Gjælie er ligesom et System 

 af Smaagjæller eller Gjællebuske.') Bladene have gjerne en meget smal, langstrakt og 

 mod Enden tilspidset Form; hvorimod de dem sanmiensættende Smaablade ere kort og 

 bredt ægdannede, tildcels endog næsten kredsrunde'-}- t)et er mig ikke bekjendt, at en 

 lignende Gjælleform er iagttaget hos noget andet Kræbsdyr. Dog derfor antager jeg just 

 ikke, at den tor betragtes som ganske isoleret. Snarere er jeg tilboielig til den Jlening, 

 at den danner een blandt liere'') Overgangsformer til den hos Slægten Thysanopoda frem- 

 trædende Gjællebygning^9, saa aldeles forskjeliig denne ogsaa ved forste Oiekast synes at 



1) Denne ejendommelige Bygning maa antages aldeles at liavc undgaaet.Vi'/He-Ef/frrtrrfs'sOpmæiksomlied. 

 1 Artiklen i Ann. d. se. nat. (I. s. c.) liedder det i al Almindelighed om Gjællernes Bygning, at den er 

 „ligesom hos Krabernc og Kræbsene". I Histoire nat. d. Cnistacés findes den noget bestemtere Op- 

 givelse, at Gjællerne hos denne Slægt liun danne en enkelt KækUe, og at man tæller 7 langs hver 

 Side af Brystet. Og det er Alt, hvad om disse Redskaber meddeles. 



'-'3 Srnaabladcne ere naturligvis meget tynde og som Folge deraf gjennemsigtige. De aftage i Storrelse 

 mod Spidsen af Bladet, ligge meget tæl paa hverandre, og udgjore kun, saavidt jeg har foimaaet at 

 iagttage, en enkelt Række. Dog hertil maa fojes, at Gjællerne have et ganske forskjelligt Udseende, 

 eftersom man betragter dem fra deres ydre Side (Tab. III, fig. 7, f— z), eller fra deres indre Side efter 

 al have skilt dem fra Kroppen (Tab. III, fig. 7, f— x, y), eller de ligge i deres naturlige Leie, tæl 

 sluttede til hverandre (Tab. I, fig. l,p"), eller adskilles og trækkes ud fra hverandre (Tab. I, fig. I, o")- 

 Medens del, som ovenfor anforl, under visse Omstændigheder har Udseende, som om Gjællebuskene 

 ligge i to Uængderækkcj- pna Siden af Aareslammen, vise de sig derimod under andre sammensmeltede 

 til skraallobende Tværrækker. Af saadanne har jeg hos forste Gjællepar iagttaget fem eller sex, ho.i 

 andet ni, hos tredie femten, hos det fjerde, hvor Anordningen af den nederste Deel begynder al blive 

 mindre regelmæssig , sexten , hos det femte atten , hos det sjette tolv og hos det syvende elleve (disso 

 Talangivelser gjælde S.Frisii, og tor ikke ansees for absolul noiagtige, men dog meget nær det sande 

 Forhold). Gjællernes Hovedvene har en meget betydelig Storrelse (ogsaa Sidestammerne ere ansee- 

 lige) og viser et Antal temmelig store lyse Pletter (.\abningei ?). Blodlegemerne ere taliige, af næsten 

 kugledannet Form. 



■■*) Jeg mener saaledes, at Gjællerne hos Slægten Stenops tilbyde en anden, og i liere Henseender langt 

 tydeligere. Overgang til den Form, som hos Thysanopoda iagttages. Dog derom mere andensteds. 



^) Mærkes maa imidlertid, at det kun er de to sidste Gjællepar hos Thysanopoda, som vise en sammensal 

 og stærkt udviklet Form, medens de foregaaende ere af meget simpel Bygning. 



