233 



have deres Sæde i Mavens Vægge. Om disse træde i Stedet for Spyllekirller, niaa jeg 

 lade uafgjort. Indvendigt lægger Maven sig i et Antal brede Længdefolder, hvis frem- 

 ragende Rande tildeels ere særdeles tæl besatte med Borster af forskjeilig Storrelse 

 (Tab. V, fig. 17, a). Og dens Portnerdeel (Tab. V, fig. 17, b), som er hvid af Farve, 

 besidder desuden en lievæbning af Uornlcender, stillede i flere Længderækker; i nogle 

 af disse Rækker ere Ta-nderne af en forholdsvis særdeles betydelig Sliirrelsc og Styrke, 

 i andre derimod overordentligt fine. Tæt bag Portneren findes heftet til Tarmens ydre 

 Væg et fladtrykket, ovalt, kirtelagtigt Legeme, som beda^kkes af et stærkt Muskellag 

 (Tab. V, lig. 17. g). Ved Tarniekanalen har jeg forresten ikke iagttaget andet Eien- 

 dommeligt , end at den tiuMiger usædvanlig langt ind i den syvende Bugring, 

 hvad allerede ovenfor er anfort. Leveren er vel udviklet, meget olierig, ikke deelt i 

 Lapper [i alt Fald meget utydeligt). Bag Maven har jeg iagttaget tre hvidgule, kugledan- 

 nede Legemer af omtrent j'g Linies Gjennemsnit, hvilke indhylles og omgives af Lever- 

 massen; to af disse ligge noget længer fremme i sannne Tværlinie, den Iredie mere til- 

 bage i Middellinien, og de danne saaledes ligesom en Triangel. Da en lang Traad 

 udgaaer fra hver af dem i Retningen fremefter, og da selve Kuglerne ved Presning under 

 Mikroscopet vise sig ligesom sammensatte af et Antal, tæt paa hverandre pakkede, sæk- 

 dannede Legemer, skulde jeg være tilboielig til at ansee dem for sammenhobede Kirtler 

 og Traadene for deres Udforingsgange; men jeg har ikke væl'et istand til at iagttage, hvor 

 disse ende. — Idet jeg beskjæ^ftiger mig med ErnaTingsorganernc, vil jeg bemærke, at 

 Sergesierne ikke synes at leve af Aadsel, men derimod at være Rovdyr og i Forhold til 

 deres Storrelse endog temmelig glubske: jeg har et Par Gange truffet Individer (og del 

 af lo Arier), hos hvilke en halv nedslugt Leucifer ragede frem af Gabet (saaledes som 

 Tab. IV, fig. 9, a fremstiller). 



Hvad Nervesystemet angaaer, da veed jeg ikke Andet, som kunde synes usædvan- 

 ligt, end den betydelige Afstand mellem forste og andet Ganglion indbyrdes, saml især 

 mellem næstsidste og sidste (Tab. III, fig. 7, g), hvilket dog er en nodvendig Folge af den 

 almindelige Legemsfonn. Forste Ganglion eller Hjernen, som forsyner Oinene, Folerne 

 og Horeredskaberne med anseelige Nerver, har selv en meget betydelig Storrelse. 



Om snyltende Skabninger paa Sergesierne har jeg kun folgende gaadefulde Faktum ramsiicr 

 at anfore. Jeg har hos cl Par Individer af lo Arter (S. EJicardsii og S- corniculim), 

 hvilke havde tabt de nederste Foleres Svober — et meget almindeligt Forhold — fundet 

 disse erstattede ved et langt, cylin-drisk, i en tæt Skrue- eller Sneglelinie sammenrullet 

 Legeme, som i Farve ganske stemmede med Dyret (Tab. IV, fig. 9, d). Med Hensyn til 

 Organisationen af delle Legeme, da har jeg ikke været istand til at iagttage Andet, end 

 at el seigt, hvidt og gjennemsigligt, strukturlost Hylster opfyldles af en meget fiintkornet 

 eller grynet, eensartet Masse (ikke Æg). 



Viilensk. Sclsk. Skr., 5 Kækkp, nalurvidcnsk. niothem. Afil. i BinJ. 30 



