239 



Fursle Par Buglemmcrs (fig. 1, (|) Længde indeholdes omtrent lire Gange i Tolal- 

 længden. Roddelen lemmelig tynd, omtrent tre Gange saa lang som tyk; Aarcn tynd, 

 næslen dobbelt saa lang som Roddelen, svagere bcirstevæbnet end hos fiilgende Arl. 

 Dorsternc ere vel Fjerborsler, men Sideborslerne imidlertid særdeles korte (fig. 1, q"). 

 De for Hannerne eiendommelige, mellem disse Fodder udspændte Vedhæng (fig. 1, q') cre 

 stærkt udviklede, forholdsvis af bred Form. 



Andet Par Bnglemmer (fig. i, r) har meget plumpere Roddeel end forste Par; dennes 

 storste Tykkelse er næslen lig med dens halve Længde; den indre Aare er lidt længere end 

 Roddelen, den ydre næslen dobbelt saa lang; (Foriioldet mellem den indre Aare og Roddelen 

 kan ansættes som 13 til 11, mellem den ydre og Roddelen som 21 til il). Det fra den 

 indre Aares Rodknude eller Rodled paa den indre Side udgaaende, for ILmnerne eien- 

 dommelige, lille, noget ovale Vedhæng (x) har jog paa den indre Rand fundet væbnet 

 med fire, forholdsvis store, mod Enden saugtandede Torne, i Enden med fire meget kor- 

 tere, lancetdannede Torne. 



Trcdie Par Buglemmer (fig. 1, s) har lige Længde med fursle og andet Par og 

 er ubetydeligt længere end fjerde; hos begge disse Fodpar danner den indre Aares Rodled 

 en temmelig stor, ægdannet Svulst. Forholdet mellem Aarer og Roddeel er iovrigt som 

 hos andet Par. 



Femte Par Buglemmer (fig. i, I), hvis Længde omtrent indeholdes fem Gnnge i 

 Tolallængdeu, og hvis i Enden lige afskaarne Roddeel er endnu plumpere end hos de 

 foregaaende Par, idet dens storste Tykkelse fuldkomment udgjor Halvdelen af dens Længde 

 eller endog derover, har derimod kortere Aarer (den indre ubetydeligt kortere end Rotl- 

 delen, den ydre en halv Gang saa lang). 



Del mellemste Halevedhæng (fig. ] , u) indeholdes lidt mere end otte Gange i 

 Tolallængden, udgjor omtrent ^ af sjette liugrings Længde, og naaer kun lidt ud over 

 de yderste Halevedhængs halve Længde. Formen er meget langsliakt (den storste Brede 

 indeholdes fulde fire Gange i Længden), gradevis tilspidset i Retningen bagud, dog mod 

 Enden ligesom afskaaren. 1 de sidste to Trediedele af Længden er det langs Siderne 

 forsynet med store, tætslilledo Fjerborster, hvilke begynde at vise sig bag en paa Under- 

 fladen stærkt fremtrædende Knude, — Gadborsregionen, — som dog ogsaa paa Siderne sees 

 som en Bugle. Fra hvert af Halevedhængets bageste Hjorner (fig. 1, u') udgaaer mellem 

 Fjerborslerne en meget lille, men dog tydelig, forholdsvis stærk, lige bagud rettet Torn; 

 det lille Mellemrum mellem de to Torne er svagt udadbiiiet. 



Det sjette Par Buglemmers eller de ydre Halevedhængs indre Aare (fig. i, v, .\) 

 rager vel baglil langt ud over Spidsen af det mellemste Halevedhæng, men overgaaer 

 imidliTlid, efter at være adskilt fra sin Roddeel, dette kun ganske ubetydeligt i Længde. 

 Den gdre Aare (y) derimod forholder sig til Længden af den indre og til det mellemste 



