247 



eller betegnende Afarter. Hertil kom, hvad fuUlkonimunt afgjorde Sagen, al jeg dog 

 endelig fik Gie piia el Individ af Hankjonnet, henhorende under Formen S. Edwardsii. 



Rygslijoldels Længde indeholdes lidt mere end 3i Gange i Tolallængden. Pande- 

 hornet var hos det udrnaalte Exeniplar aldeles rudimeiilairt, hvorimod jeg hos andre Indi- 

 vider fandt det af hvad der kan kaldes almindelig Storrelse hos denne Slægt'). Sidetorne 

 har jeg ikke med Sikkerhed kunnet bemærke'), derimod vel de sædvanlige Sideborster. 



Oiet (Tab. IV, fig. 9, b og b'), som ikke naaer til Enden af de overste Foleres Rodled og 

 langtfra ikke til Midten af de nedersre Foleres bladdannede Vedhæng, indeholdes imidlertid kun 

 noget mere end tre Gange eller henimod fire Gange i Rygskjoldets Længde. Formen langstrakt 

 pæredannet, omtrent eller næsten tre Gange saa lang som bred. Uiekuglen er ikke tydeligt 

 adskilt fra Stilken, men gaaer gradevis over i denne, lifter Pigmentets Udstrækning kan 

 dens Længde og Drede oiiilrcnl ansættes lige store, halvt saa store som Stilkens La'ngde. 



iJe overste Poleres Længde (Tab. IV, fig. 9, c og c') stemmer næsten med Dyrets Total- 

 længde, eller overgaaer den kun ubetydeligt. Skiiflets Længde overgaaer lidt { af Svobens 

 Længde; Leddenes Forhold omtrent I0-|-8 + 9; Formen den sædvanlige''); Horesteen og Ho- 

 rebhære meget tydelige. I Smibens tykkere Roddeel har jeg talt se.\ eller syv Led. Bisvoben, af 

 Længde som den nys omtalte Roddeel, fem- eller sexleddet, dog med lidet tydelig Led- 

 inddeling, og udmærket ved spæd Form. Saaledes er Forholdet hos Hunnen, lietegiiendc 

 for Hannens Bisvobe er: den brede, mod Enden meget stærkt udvidede Form af Roddelens 

 fcirste Led, Tyndheden og den lige Form af den fra dette Leds Ende udgaaende Torn 

 (Krog kan delte Redskab ikke kaldes), den tydelige Adskillelse mellem Roddelens andet og 

 tredie Led, saml endelig Plumpheden af den fireleddede Snert. 



De yderste Polere (Tab .1 V, fig. 9, d) have ikke meget Afvigende i Formen. Dog kan mærkes, 

 al Skaftets sidste Led er ualmindeligt kort, da det ikke naaer Halvdelen afdet bladdannede Vedhængs 

 Længde, og tillige af en temmelig tyk og noget opsvulmet Form, ægdannet, ikke synder- 

 ligt niere end dobbelt saa langt som bredt. Det bladdannede Vedhæng er bredt, men af- 

 tager fremefter, og ender temmelig tilspidset; dets storste Brede udgjor omtrent \ af dets 

 Længde; dets Borstebevæbning særdeles tæt; i Enden er det skraat afskaaret udefter og 

 stærkt fremefter, med tydelig Torn paa det ydre Hjorne. 



'3 Dets Udvikling synes lios denne Art en rinfre AlVexling underkastet; thi medens nogle Exemplarer 

 blot vise en spids Vinkel , som ilike rager ud over Oieringens forreste Rand , liar jeg Iios andre fundet 

 en lydelig, skjOndt meget Ile Forlængelse udgaaende fra Vinkelspidsen og fremragende lidl foriiu 

 Oieringen. 



-) Dog findes de maasUcc læt ved Yderranden og tæt bag Sidcliorslernes Ophiir. 



^) Ved at sammenligne disse Poleres Skaft med samme Deel hos omtrent ligestore Exemplarer af den san 

 nærstaaende S. Frisii, troer jeg især at bemærke den Forskjelliglied, at forste I, ed forholdsvis er iKke 

 ubetydeligt bredere (Breden er omtrent halv saa stor som Længden), de to folgende l.ed derimod 

 tyndere. 



