268 



kun derved, al Tornen paa den ydre Rand af den sværddannede ydre Aare (hvilken Torn 

 iovrigl har en ualmindelig Længde, men er blod) er anbragt omtrent paa Midlen af Aarens 

 Rand. eller ganske ubetydeligt bag Midlen, et Forhold, jeg hos ingen anden Art har IrufTet. 

 Den bagved Tornen liggende Deel af Pladen er særdeles tilspidset. lovrigl er HeskafTenheden 

 den sædvanlige. Den ydre Aares Længde forholder sig til den indre omtrent som 4 til 3. 



i2. Sergesfes serriilaftis Kr 



(Tal). IV. fiff. 12, ag.) 



Af denne meget dislincle Art har jeg i et Glas med forskjellige Kræbsdyr fra det 

 nordligste Katlegat fundet el Par mere eller mindre defecle Exemplarer (alle Hanner). 



Totallængden kan omtrent ansættes til sex Linier. 



Farven er den sædvanlige lyse. 



Rygskjoldet (fig. 12, a) udgjiir omtrent en Fjerdedeel af Totallængden. Dets PaKf/e- 

 horn er vistnok aldeles rudiinenlairt, men dog tilspidset og fremadrellel; det forlsa'tler 

 sig i en lille Strækning bagud paa Rygskjoldet som en Kjol, der viser tt Far smaa Torne 

 (den bageste isaT særdeles lille). Rygskjoldet har desuden tæt bag Oinenes Rod el Par 

 store Torne (næsten af lige Storrelse med Pandehornet), saml lidl længere tilbage og udad 

 et andet Par, der maaskee i Regelen er dobbelt {o: paa hver Side bestaaer af to tælstillede 

 Torne, en storre og en mindre). Endnu har jeg fundet et tredie meget lille Tornepar 

 mellem fiirste og andet, dog lidl mere indvendigt eller nærmere Rygkjolen. Naar Dyret 

 sees fra Siden, meddele nogle af disse Torne gjerne Rygskjoldets overste Rand mere eller 

 mindre Saugform. 



Oinene (fig. 12, d), hvis Længde indeholdes omtrent li Gange i Tolallængden og 

 som naae lil Enden af det forsle Led af de overste Fiileres Skaft, ere simpelt kiilledan- 

 nede. Oiekuglen udgjor omtrent \ af Oiets Længde, og ligesom adskilles fra Stilken ved 

 et lille Indsnit paa Siderne. Den har lidl storre Brede end Længde (Oiekuglens Brede 

 udgjor omtrent }^ af Oiels Længde). Den Krumning, som Oiestilkens Rod danner, idet den 

 udgaaer fra Dieringen, er ganske eiendommelig for nærværende Art. 



De overste Folere (Tab. IV, fig. 12. b) besidde liere mærkelige Eiendommeligheder, 

 men vise tillige en betydelig individuel Afve.xling i Delenes Længde og indbyrdes Forhold: 

 medens jeg hos et Exeinplar (det for Udmaalingstavlen benyttede) fandt Skaftet meget 

 kjendeligt længere end Rygskjoldet, og dets forsle Led kortere end det sidste (Leddenes 

 indijyrdes Forhold omtrent 7 + 3^+8), var hos et andet Exemplar Skaflet kun omtrent 

 af lige Længde med Rygskjoldet, og dels forsle Led la^ngerc end tredie (Leddenes Forhold 

 7 + 2^ + C). Skaftets forste Led har en tyk og plump Form, en kun lille Horebla-re og 

 Horesteen, men foran denne en meget stor Torn, og er fortil særdeles stærkt udhulet for 



