288 



Som Resullalerne af mine Undersogelser skal jeg- fremhæve: 



1) At det kun er Dekapoderne eller de lifoildcde Kræbsdyr (til hvilke jeg dog 

 regner Milne-Edwards's Mysiens, Leuciferiens og Bicuirassésj, som besidde Horeredskaber. 

 Hermed vil jeg naturligvis dog kun sige, at Opdagelsen af Horeredskaber hos de lavere 

 Kræbsdyr er forbelioldl andre Forskere, eller al det hidlil, efter mange Forsog saavei paa 

 levende som i Spiritus opbevarede Amfipoder, Isopoder o. s. v. , ikke har villet lykkes 

 mig hos nogen eneste af disse at finde sikkre Spor til Horeredskaber. 



2) At de oversle Foleres Rodled hos Dekapoderne er Horeredskabernes alnmide - 

 lige og regelmæssige Sæde, skjondl disse dog undtagelsesvis kunne have anden Plads. I 

 de nederste Foleres Rod har jeg hidtil aldrig truffet Horeredskaber (skjondt jeg ikke 

 bestemt vil benegte, al de niaaskee ogsaa der kunne findes undtagelsesvis^^, og i de 

 Redskaber, man tidligere har villet betragte som saadanne, har man ingenlunde efterviist, 

 eller kunnet eftervise, Hygningsforhold, som kunne hjemle dem denne Function. 



3) Horeredskabet viser sig under to Hovedformer: enten indeslutter den fuldkonnnen 

 lukkede Horesæk blot een stor Horesteen, hvis Form nærmer sig det Kuglerunde; eller 

 ogsaa er i Sækken fordeelt el storre — hyppigt endog et meget betydeligt — Antal 



bckiæftedc Uuxlnj (18')!, Annals of Nal. Hist. vol. VII, 304) ganslie Souleyet's Angivelse om Slægten 

 Leucifer, og tilvcicliragle desuden en Overgang eller Korliindclse mellem llOrercdsUabct lios denne og 

 de af Farre beskrevne Former ved .Meddelelse af nye Iagttagelser over en Palæmon (?) fra Sydhavet, 

 ifolge hvilken han antog Farres Mening for aldeles retfærdiggjort. Endelig har Rud. Leuckart (Archiv 

 f. Katurg,, IS.'iS I, 233 flgd.) forelagt Piiblinim sine Undersogelser over denne Gjcnsland, der ikke 

 blot paa del Stærkeste og Bestemteste udtale sig til Gunst for Farre (med enkelte l'erigtigelser), Souleyet 

 og Huxley, men ogsaa fore Sagen betydeligt vjdere frejn. Da Kcsultaterne af L's Arbeide — hvdket, 

 da jeg tdbragtc det .Meste af Aarene 1S5.3-54 paa Keiser, og derved havde faaet endeel Lakuner i min 

 l^æsning, var mig aldeles gbekjendt, medens jeg selv brskjeltigede mig med de samme Undersogelser, 

 og forst Uom mig for Oie, cfterat jeg allerede liavdc forelagt Videnskabernes Selskab Udbyttet af 

 disse Undersogelser — i Hovedtrækkene ere de samme, som jeg mener at have opnaaet, kunde maa- 

 skee Bekjendtgjorelsen af mine Iagttagelser synes ovcrllndig. Denne Anskuelse deler jeg dog ikke. 

 Mine Undersogelser ville nemlig, da de ere foretagne uden at kjende Leiiclinrls , ved Overeensslem- 

 melsen i Hovedresultaterne saaniegtt mere tjene til den cndrlige Afgjorelse af det omtvistede Sporgs- 

 niaal , medens enkelte Afvigelser i mindre vigtige Omstændigheder opfordre Andre til nærmere 

 Fiovelse; ikke at tale om, al jeg har liavt et meget rigere .Materiale end Leucliarl , og altsaa har 

 liunnet udbrede mine Undersogelser videre. 



Jeg mener nemlig, at der ikke ganske savnes Exemplcr paa, at Horeredskaberne kunne være anbragte 

 andensteds end i de oversle Foleres Kodled; hos Slægten Pliijllosomn (Tab. V, fig. 18) sogcr man 

 forgjæves Spor til Horeredskaber baado i de nederste og overste Foleres Hodled (fig. 18, b) ; derimod 

 troer jeg at have fundet dem længere tilbage under Kygskjoldel (fig. 18, c), skjulte mellem Hjerne- 

 massen (18, d). Forst ved dennes stærke Presning under en (ilasplade Iræde lliireslcnenc frem. Men 

 da jeg kun har havt enkelte, tcmnu-lig slet conserverede Spirituscxemplarcr til Undersogelse af denne 

 Slægt, og da Leucliarl udtrykkeligt udhæver, at han forgjæves har sogt llOreredskaberne hos l'lii/llo- 

 soma, opfordrer jeg dem, der maattc besidde det dertil fornodne Materiale, til Forholdets naMinerc 

 Provclsc. Om IlOrercdskabets abnorme l'lads hos lUijsiilcrnc findes det Udforlige nedenfor. 



