289 



smaa, kantede, mere eller mindre tydeligt knjstallinske Ololilher. Den forste Form er vist- 

 nok den langt sjeldnere; jeg har hidtil kun truffet den hos Sergesierne, hos Lencifer 

 CTab. V, fig. 20, d) og, som jeg antager, hos Phyllosoma og Mysiderne^). Den antyder 

 maaskee el lavere Trin eller synes kun at forekomme hos de lavest slaaende blandt Deka- 

 poderne. — Den anden, almindeligere og maaskee hiiiere Form forbinder med sine mange 

 Horeslene ogsaa andre Afvigelser fra den forste. Sækken har undertiden en ydre Aab- 

 ning-); dens Vædske bliver hyppigt miirkere af Farve, tykkere, tildeels, som det synes, 

 geleeaglig; niorkebrune eller sortagtige Masser af mig ubekjendt Betydning findes blandede 

 mellem Otholiterne, hvis Farve ogsaa hyppigt er mindre reen; Borsterækker findes meget 

 sædvanligt, ja maaskee stedse, anbragte i Sækkens Indre, et Forhold, som maaskee kunde 

 staae i Forbindelse med Ololithernes Bevægelse; Hornlisler udvikle sig lildeels og rage 

 frem i Sækken, hvorved Formen bliver mere compliceret, dens tydelige Oplaltelse vanske- 

 ligere. •'') Dersom ikke gradevise Overgange ligesom forbandt den ene af disse to Hoved- 



') Leiickarl vil eiid\iilere have iagttaget dciine Form hos cl hlle Kræhsilyr, som synes at staac nærved 

 Lencifer, og hvoraf lian danner en ny Slægt, iVastigopus. Men, naar han ogsaa trocr at Uunne tillægge 

 Middelhavets Hippolijle tiridis en enkelt stor Horestccn, tænker jeg, at han enten har skuffet sig heri, 

 eller at det paagjældende Uyr ikke er nogen Hippolyle, eftersom de talrige Arter af denne Slægt, som 

 jeg har havt Leilighcd til at undersoge, alle vise den anden Form af lloreredskabet. Og det er af 

 samme Grnnd, jeg lietvivlei', at det af lluæley undersogte, ovenfor oniialte Dyr er en Pulæmon, 



-) Dog er det Uiin hos ganske enkelte Slægter, at jeg med nogen Sikkerhed har troet at kunne overtyde 

 mig om Tilstedeværelsen af en ydie Spalteaabning, nemlig ene hos Pnlinunis, llomarus og Asiacns. 

 Hos de ovrige Slægter er jeg tillioielig til at negte den, ikUe blot fordi jeg ikke har været istand til 

 at finde den, men især fordi det ikke ved Tryk paa Sækken har været mig muligt at udtomme det i 

 den indeholdte Kliiidnm, for en Bristning fandt Sted. Og jeg nærer derfor den .Mistanke, at man 

 maaskee i delte l'iinkt stundom kan have skuffet sig og antaget en tilfældig Sonderrivelse for en 

 naturlig .Aabning, saa meget heller, som forskjellige Forfattere anvise .\abningen en forskjcllig Plads 

 hos samme Slægt. Ilnæleij beskriver saaledes hos Palæmon Aabningen som en Længdcspalte i Itodlcd- 

 dets yderste Rand, medens Leuckart har fundet en Tverspalte paa dels Overflade. 



•*) Ogsaa med Hensyn til Beliggenhed og Substans viser Sækken endeel Korskjelligheder, ligesom i Form. 

 Den er hyppigt anbragt omtrent midt i Leddet, men det er dog ikke sjeldcnt, at den rykkes tilbage til 

 dettes bageste Ende; kun mere undtagclsesviis nærmer den sig Forenden O'os Pagurus). Undertiden 

 er den temmelig kredsrund (saaledes har jeg til Exempel fundet den hos Palæmoti)^ men maaskee 

 sædvanligere af langstrakt Form, og kan da have sin slorsle Dimension enten efter Leddets Længde 

 eller Ivers paa denne. Hyppigt dannes Sækken af en tynd, mere eller mindre gjeiineiiisigtig Hud, der 

 tillader at skimte dens Indhold; men hos adskillige Slægter bliver den t\k, ganske iiigjeiiiicinsigtig, 

 liaard, sprod og faaer en paafaldende Lighed med Dyrets ydre Bedækninger. SkjOiidt det ikke er min 

 Hensigt, lier at meddele udloi lig Beskrivelse af de enhver Slægt tilkommende Egenheder, vil det 

 maaskee dog ikke findes overflodigt, at jeg exempelviis omtaler et Par Former nærmere, og dertil 

 udvælger saadanne, som endnu ikke synes af nogen Anden at have været gjorte til Gjeiistand for 

 Undersogelse. 



Hos Lilhodes arclicus (Tab. V, fig. 22) er Horesækken anbragt omtrent i Midten af Skaftets 

 Rodled (fig. 22, a-x), men udstrækker el Slags Kanal eller smallere Deel noget frenielter. Udvendigt 

 rober Sækken sig paa Leddets Overflade ved en stor oval Knude (fig. 22, b-a'); men IntegumenteTne 

 Vidensk. Selslt. Skr.. 5 Række, namrvidensk. maUieni. Afil. 4 Biod, ^' 



