290 



fornicr med en anden, og dersom ikke lignende Modificationer af samme Grundform alie- 

 rede vare os belijendte blandt liloddyrene, kunde der maaskee vækkes Tvivl imod disse 

 Organers pliysiologiske Identitet. Overliovedet synes det mig temmelig aabenbart, at 

 der finder et Slags Parallelisme Sted mellem Horcredskabernes Udvikling hos Bloddyr og 

 Kræbsdyr. — Dersom Sichold, hvad af hans ovenanførte Ord synes utvivlsomt at frem- 

 gaae, deler Farres Mening, at de Smaaiegemer, som træffes i de omlalle Sække, ere ind- 

 komne udvendigt fra, og ikke ere andet end Sandskorn, og netop derfor paa det Bestem- 

 teste udtaler sig imod at erkjende Sækkene for Horeredskaber, troer jeg, det ikke er 

 vanskeligt at godlgjorc, at han her er paa Afveie, ligesom Farre for ham. Forst skal jeg 

 med Hensyn til den Spalte eller Aabning, som Rosenihal, Farre, Siebold o. s. v. antage at 



ere paa detlc Sted saa tykke, at man ikke igjcnnem dem er istand til at skimte Sækken, men forst 

 ved Dissection kan foisikkies om, at den findes paa dette Sted. Foran den omtalte Knude viser sig i 

 stor Udstrækning den meget tynde og fine, hvide lind, der maaskee kan sammenlignes med Feiiesira 

 ovalis, men som her idlige tjener til Foreningen al'Skaltets andel Led med det lorstc. Denne fine 

 Und trænger tæt op mod Horesækken og slaaer ligesom i Forbindelse med denne ved et skarpt, vin- 

 keldannet Udsnit i de haarde Integuinenter. Paa denne Maade dannes ligesom et akustisk Hjælpemid- 

 del til Lydbolgernes Ledning. 



Den i Rodleddets Indre liggende Horesæk er ganske fri baade paa Over- og Underfladen, 

 med Undtagelse af den forreste smallere Deel , som voxer last til Leddets overste Væg paa det Sted, 

 hvor den ovenomtalte tine Hud trænger ind i det viiikelilannede Udsnit. Af Snbstans er Sækken hos 

 nærværende Art meget haard og hornagtig, af gnulbrnnn Farve. Formen kan kaldes oval efter Led- 

 dets Længderetning, dog saalcdes, at Sækken er noget flndtrykkct, at dens ydre Rand er langt mere 

 convex end den indre, og at den bagest paa den indre Side er uddraget til et Slags Torn eller Vinkel. 

 Sækkens Indre er for en Deel udklædt med korte Borster; Vædsken tyk, gcleeagtig; Otolitherne 

 temmelig smaa (de storste maaskee kun af !'" storste Gjennemsnit) og ikke meget talrige. 



Ilos Slægten Peneus (jeg har undersogt to Arter, begge fra America) ligger Horesækken 

 allerbagcst i Rodleddet, endog tæt op mod dettes bageste l{and, er kun lille (den indtager neppc en 

 Fenitedeel af Leddets l,æiigde) og rettet paatværs (Tab. V, fig. 2.3, x). Dens tykkere Deel eller den 

 egentlige Sæk ligger nemlig lenimclig nær op mod Leddets ydre Rand, hvorimod den forlængede 

 smallere eller kanalagtige Deel retter sig indad og lidt tilhage, saa at den paa engang nærmer sig 

 Leddets inderste og bageste Rand. Sækken dannes af en tynd Hud, og besidder en temmelig hoi 

 Grad af Gjennemsigtighed , men kan dog i denne Henseende siges at vise et dobbelt Forhold, idet 

 dens yderste Ende bar tykkere Vægge og som Folgc deraf mindre Gjennemsigtighed end den 

 ovrige Sæk. 



Ololilhcrnes Antal er meget betydeligt, langt over hundrede, men som Folge deraf kunne 

 de, da Sækken er lille, ikke være store. Kun ganske enkelte have et storste Giennomsnit af '-g'" *'' 

 i'ij'", de fleste kun omtrent ,'j'", ikke faa betydeligt derunder. Formen er tilsyneladende hoist uregel- 

 mæssig, hvilket heroer paa den forskjellige Stilling, disse l^egemer antage under Microskopcl, i For- 

 bindelse med deres forskjellige Storrelse. Ved nærmere Undersogclse finder man, at Formerne rcdu- 

 eere sig til temmelig faa, alle kantede og mere eller mindre tydeligt kryslalngtige. Ololithcrnes Farve 

 er kun sjeldcnt og, som det synes, mecst hos de mindre glasklar, oftere giuilbiunn i foiskjelllgc Af- 

 skygninger, formodentlig som Fiilgc af et l'igment, der afsætter sig af Sækkens Vædske. De ganske 

 morke eller sortagtige Legemer, som mere enkeltvis findes mellem Otolilherne, eie maaskee intet 

 Andet end Otolither, paa hvis Overflade det omtalte l'igment findes usædvanligt rigeligt afsat. 



