292 



Retninger. Paa den anden Side vil det Raisonnemenl, hvorved Siebold soger at godlgjore, 

 at Sæidsene i de nederste Foleres Rod ere Horesæklie, uagtet de ingen Otolilher besidde, 

 il^ke foreiiomme mig tilfredsstillende. „Om ogsaa Otolilherne mangle", siger lian, „saa ere 

 dog paa den anden Side Hovedreqvisiterne for et Horeorgan tilstede, da et Cavum tym- 

 pani, ved hvis Indgang en Trommehud er udspændt, hos de anforte Dekapoder kan efter- 

 vises, og fremfor Alt en med Nerveudbredelser forsynet Horcblære". Idet Siebold her 

 giver Slip pna Otolilherne som afgjorcnde Kjendelegn for et Horeredskab, synes han mig 

 at forlade den sikkre Grund og give Plads for hvilkensomhelst Vilkaarlighed , saa at Red- 

 skaber af den forskjelligste Bestemmelse efter tilfældige Ligheder ville kunne udtydes som 

 Horeredskabcr. Da Redskaberne i de overste Foleres Rod, ligesaa vel som de i de 

 nederste anbragte, frembyde en innerveret Sæk og et Slags Trommehud eller rettere Fenestra 

 ovalis'), men desuden besidde uomlvistelige Otolilher, er det idetmindstc for mig en af- 

 gjort Sag, at Horeisen hos Dekapoderne har sit regelmæssige Sa'de i de overste Folere. 

 Men fra det regelmæssige Forhold skal jeg nu gaae over til et uregelmæssigt. 



Hos Sla^gten Mysis, ligesom hos adskillige nærstaaende Slægter, der tilsammen 

 udgjore en meget naturlig lille Familie'-), forekommer i de yderste Halevedhængs indre 

 Aare ved Roden et Redskab, der har en saadan Storrelse og som viser sig saa tydeligt 

 gjennem de ydre Bedækninger CTab. Y, fig. 21, x), at man næsten maalle væM-e beretliget 

 til at antage, al Enhver, som specielt har undersogt en eller anden Mysisart, ikke kan 

 have undgaaet at bemærke det. Naar man desuagtet hos de fleste Forfallere forgjæves 

 soger Underretning om det, er det formodentlig, fordi de ikke have troet sig istand til al 

 forklare dels Betydning, og som Folge deraf have anseet det for sikkrcst, indtil videre at 

 forbigaae det med Taushed. — Hverken Ollo Fabricius, O. Fr. Muller, J. V. Thompson, 

 Milne-Edwards eller Rallike, som alle have beskjeftiget sig med Mysis-Slægten , berore 

 det. At Thompson imidlertid bar sect det, antyder en af hans Afbildninger. Dana, hos 

 hvem jeg med et Par Ord finder det omtalt (_Wilkes e.xpedilion, Crustacca), kalder det en 

 Kirtel (gland), uden nærmere Forklaring eller Begrundelse. Hvor vidt forskjelligt det 

 er fra alle Kirtler, egentlige og uegentlige, aabne eller lukkede, frerngaaer af del F6I- 

 gende. Frey derimod har i el academisk Skrift, „de anatomia Mysidis" C1846J, ikke blot 

 beskrevet dette Redskab, men forst udtalt den Formodning, at det maaskee kunde være et 

 Horeredskab''), hvilken Formodning imidlertid tilbagevises af Siebold (1- c. S. 443, Anm.), 



') Overhovedet synes i ofj for sij en Tromniehule og en Trommcliud at maatte betragtes .'om meget 

 siispcctp hos Kræbsilyreiic, da disse Dele al Iloreredskabet allerede savnes hos de laveste Hvirveldyr, 

 Fiskene, og selv hos nogle blandt Reptilerne, som staae disse nærmest. 



'-) Promysis Dana, Jl/ncromi/.sjs Wliilte, Siiiella Dana, Oiiychomysis Kr. n. gen, Scleromysis Kr. n. gen. 



•*) Fvey opstillei egentlig en dobbelt Hypotbese; han sammenligner dette Kedskab med de saakahlte 



